Справа № 464/849/21                                Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р. 
Провадження № 33/811/451/21                Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника – адвоката Семенини Василя Михайловича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , на постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 12 березня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 27.01.2021 року о 22.58 год. по пр. Ч. Калини, 119 у м. Львові, керував автомобілем марки «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці оцей не реагували на світло, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, просить поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Сихівського районного суду м.Львова від 12 березня 2021 року, врахувати недотримання працівником поліції вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та відсутність будь-яких доказів, викликати та допитати свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , викликати та допитати як свідків працівників поліції, скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити у притягненні ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення. Справу розглядати у його присутності або присутності його захисника.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що протоколу про адміністративне правопорушення йому видано не було та такий не було скеровано йому поштою, підпису апелянта на протоколі немає, своєї вини ОСОБА_1 не визнавав та не визнає, а з вказаним протоколом категорично не погоджувався і не погоджується.
Апелянт зазначає, що ні з протоколу, ні з постанови суду не вбачається яким чином працівник поліції встановив у нього ознаки саме наркотичного сп`яніння. Вказує, що у нього від народження проблеми зі здоров`ям, та на даний час залишилися захворювання, внаслідок яких у нього постійний червоний відтінок кольору обличчя, однак вказані симптоми не протипоказані для керування автомобілем. На думку апелянта, покликання в протоколі та в постанові суду, що начебто зіниці очей не реагували на світло, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці не можуть братися до уваги, як доказ того, що він перебував в стані наркотичного сп`яніння, чи будь-якого іншого сп`яніння, оскільки він ніколи не вживав та не вживає ні наркотиків, ні алкогольних напоїв, оскільки має захворювання.
Звертає увагу, що не стояв та не стоїть на обліку в наркологічному закладі, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягався, позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем праці.
Наголошує, що покликання в протоколі та в постанові суд на те, що відмову апелянта зафіксовано письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не відповідає дійсності, оскільки таких свідків не було на момент начебто його відмови від проходження освідування на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, у присутності свідків йому не пропонували пройти освідування в медичному закладі, також його не відсторонювали від керування транспортним засобом.
Зазначає, що просив працівників поліції дати змогу передати ліки своїй матері, яка телефонувала та просила терміново це зробити. Таким чином, на переконання ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього повинно було закрито відносно нього у зв`язку із вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності.
Вказує, що в матеріалах справи відсутні посилання на те, за допомогою якого саме технічного засобу водію пропонувалося пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, відсутній акт огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, а також відсутнє направлення водія на визначення стану алкогольного сп`яніння в заклад охорони здоров`я. 
Наголошує, що з огляду на наявні істотні порушення при проведенні огляду на стан сп`яніння та складанні за його результатами протоколу про адміністративне правопорушення, суд мав би визнати вказаний протокол та додані до нього матеріали недопустимими доказами, як такі що отримані з істотним порушенням вимог КУпАП, натомість суд визнав ОСОБА_1 винним тому, чого він не скоював.
Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Семенину В.М. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність заст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає і в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів, зокрема: даними протоколу серії ДПР18 № 193389 від 27.01.2021 року (а.с.1), який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.5,6), даними відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції, досліджених при розгляді справи, які містять фіксацію обставин події, з яких вбачається, що ОСОБА_1 на вимогу інспектора пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я в присутності двох свідків відмовився (а.с.3), а також іншими матеріалами адміністративної справи.    
Згідно з п.2, п.3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, факт відмови ОСОБА_1 зафіксований свідками у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 193389 від 27.01.2021 року (а.с.1) та в письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.5), які ствердили про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, даними відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції, досліджених при розгляді справи, які містять фіксацію обставин події, з яких вбачається, що ОСОБА_1 на вимогу інспектора пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я в присутності двох свідків відмовився.
Крім того, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом стверджується також наявною у матеріалах справи постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3718399 від 27.01.2021 року (а.с.6), з якої вбачається, що 27.01.2021 року о 22 год. 58 хв. у м.Львові по пр. Ч. Калини, 119 у м. Львові, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_1 , з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п.31.4.3(в) ПДР України, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП.
Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення серії серії ДПР18 № 193389 від 27.01.2021 року складений відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідають вимогам діючого законодавства і вони є складеним та підписаним уповноваженою на те особою та підтверджують подію і обставини правопорушення. Крім цього, дані зазначеного протоколу узгоджуються з іншими доказами у справі. Отже, такий є належним та допустимим доказом у справі, який суд обґрунтовано поклав в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та враховує також і те, що правопорушник їх не оскаржував та жодних заперечень щодо правомірності таких не висловлював.
Щодо клопотання  ОСОБА_1 про виклик та допит апеляційним судом свідків  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та працівників поліції, то такий є правом, а не обов`язком суду. Окрім цього, у матеріалах справи є достатні дані щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 27 січня 2021 року, які між собою взаємоузгоджуються, є чіткими, несуперечливими, відтак сумнівів не викликають та не потребують виклику вказаних осіб у судове засідання для дачі пояснень.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП є безальтернативним.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Сихівського районного суду м.Львова від 12 березня 2021 року.
Постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 12 березня 2021 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк