УХВАЛА

27 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 120/1655/20-а
адміністративне провадження № К/9901/13123/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Данилевич Н.А., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2021 року у справі № 120/1655/20-а за позовом ОСОБА_1 до Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова, військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,  
ВСТАНОВИВ:
14 квітня 2021 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач 14.04.2020 звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова щодо нарахування відсотків за вислугу років в меншому розмірі та нездійснення перерахунку;

- зобов`язати Житомирський військовий інститут ім. С.П. Корольова здійснити перерахунок відсотків за вислугу років з 31.10.2019 по 18.12.2019 та виплатити (доплатити) йому грошове забезпечення в розмірі 40% вислуги років;

- визнати протиправною бездіяльність 190 навчального центру Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова (Військова частина НОМЕР_1 ) та Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова щодо залучення позивача до господарських робіт (не пов`язаних з несенням військової служби);

- стягнути солідарно з військової частини НОМЕР_1 та Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова та виплатити позивачу моральну (немайнову) компенсацію у розмірі 14000,00 грн.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року, яке було залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2021 року, в задоволенні позову було відмовлено повністю.

У касаційній скарзі скаржником зазначено, що вона подана на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, згідно з яким підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України, з підстав, передбачених п.1 ч.2 статті 353 цього Кодексу.

Суд зазначає, що подаючи касаційну скаргу на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідач не вказав, яку саме норму права (пункт, частину, статтю) закону або іншого нормативно-правового акта суд апеляційної інстанції неправильно застосував, щодо питання застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, та не обґрунтував у чому саме полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права, та, як на думку заявника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Подана касаційна скарга відповідача містить цитування пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, виклад обставини справи, цитати нормативних актів, незгоду з рішеннями судів попередніх інстанцій з підстав неправильного застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст.353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Отже, Суд вказує, що самого лише посилання в касаційній скарзі на оскарження судових рішень з підстав передбачених частиною статті 353 цього Кодексу не достатньо, вказане повинно наводитись у взаємозв`язку із підставами касаційного оскарження, передбаченими пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права.

Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, та не викладення відповідачем підстав для касаційного оскарження судових рішень у даній справі, визначених пунктами 3 та 4 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме відповідач не вказав, яку саме норму права (пункт, частину, статтю) закону або іншого нормативно-правового акта суд апеляційної інстанції неправильно застосував, щодо питання застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, та не обґрунтував у чому саме полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права, та, як на думку заявника, відповідна норма повинна застосовуватися, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2021 року у справі № 120/1655/20-а за позовом ОСОБА_1 до Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова, військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - повернути особі, яка її подала.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному   статтею 251 КАС України.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                Н.А. Данилевич