Справа № 127/4426/21 
Провадження № 33/801/329/2021
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач: Денишенко Т. О.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року                                                                               м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Денишенко Т.О., за участі осо-би, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Саюка Б. О., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Саю-ка Бориса Олександровича на постанову судді Вінницького міського суду Він-ницької області від 26 березня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 -дження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, з серед-ньою освітою, одруженого, працюючого водієм автотранспортних засобів у фі-зичної особи - підприємця ОСОБА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , за частиною першою статті 44-3 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 05 лютого 2021 року серії ГП № 140805, у цей день 05 лютого 2021 року о 07.50 годині у місті Вінниці по вул. Привокзальній водій ОСОБА_1 автобуса, державний но-мерний знак НОМЕР_2 , працюючи в режимі маршрутного таксі № 19-А ( Він-ниця - Вінницькі Хутори ), перевозив пасажирів більше на дванадцять осіб, ніж передбачених технічною характеристикою транспортного засобу місць для си-діння. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог підпункту де-сятого пункту другого постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236, за що передбачена адміністративна відповідальність за час-тиною першою статті 44-3 КУпАП.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 березня 2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного пра-вопорушення, передбаченого частиною першою статтею 44-3 КУпАП, на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень ( сімнадцять тисяч гривень 00 коп. ). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454,00 гривні судового збору.
Не погоджуючись з такою постановою судді суду першої інстанції, захис-ник ОСОБА_1 адвокат Саюк Б. О. оскаржує її в апеляційному порядку, просить на підставі статті 22, частини другої статті 284 КУпАП постанову суду скасувати, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, оголосити йому усне зауваження та закрити провадження у справі. Захисник вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та про-цесуального права, за неповного з`ясування обставин справи, що є наслідком необґрунтованого застосування міри відповідальності як виду адміністратив-ного стягнення за вчинене особою правопорушення. Судом першої інстанції не взято до уваги наявність такої пом`якшуючої відповідальність обставини як щи-ре каяття ОСОБА_1 , його особу, розмір доходів, а також перебування на його утриманні неповнолітньої доньки 2010 року народження. Наявність боргу у 17000,00 гривень є непосильним для сім`ї ОСОБА_1 . 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 як особи, яка притягнута до адмі-ністративної відповідальності, його захисника адвоката Саюка Б. О., дослідив-ши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу захисника належить залишити без задо-волення.
Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адмі-ністративні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об’єктивне з’ясу-вання обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному зако-ном порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адмі-ністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснен-нями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов’язаний з’ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинен-ні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом’я-шують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а та-кож з’ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд пере-глядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обме-жений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде вста-новлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місце-вого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. Згідно з пунктом другим частини восьмої цієї статті за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Як слідує із матеріалів справи, зокрема, протоколу про адміністративне пра-вопорушення від 05 лютого 2021 року серії ГП № 140805, у цей день 05 лютого 2021 року о 07.50 годині у місті Вінниці по вул. Привокзальній водій автобуса, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , працюючи в режимі маршрутного таксі № 19-А ( Вінниця - Вінницькі Хутори ) перевозив пасажирів більше на дванадцять осіб, ніж передбачених технічною характеристикою транспортного засобу місць для сидіння. Своїми діями ОСОБА_1 допус-тив порушення вимог підпункту десятого пункту другого постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення каранти-ну та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобі-гання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». До матеріалів справи додані письмові пояснення ОСОБА_1 від 05 лютого 2021 року, написані ним власноручно та скріплені його підписом, де вказується, що він керував автобу-сом марки «Богдан» за маршрутом «Автовокзал № 1 - Вінницькій Хутори», перевозив пасажирів у не встановленій законодавством кількості ( стоячих 12 ). 
Під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, просив суворо не карати.
Відповідальність за статтею 44-3 КУпАП настає у разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних пра-вил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекцій-них хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Згідно з части-ною першою статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів Украї-ни.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України введений карантин. У подальшому постановами Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392, від 22 липня 2020 року № 641, від 09 грудня 2020 року № 1236 ( в редакції, чинній на час складення протоколу про адміністративне правопору-шення стосовно ОСОБА_1 ), від 17 лютого 2021 року № 104 дія каран-тину продовжена до 30 квітня 2021 року.
Згідно з підпунктом десятим пункту другого постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 на всій території України на період дії карантину запроваджені обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме заборо-няється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомо-більним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному ( трамвай, тролейбус ), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньо-обласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу і визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.
В оскаржуваній постанові суд першої інстанції дійшов висновку про дове-деність вини ОСОБА_1 у порушенні визначених нормативно-правовими актами вимог щодо карантину людей, і його дії правильно кваліфіковані за час-тиною першою статті 44-3 КУпАП. Такі висновки суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 44-3 КУпАП, підтверджуються сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні, належно оцінених судом та скаржником об’єктивно не оспорюються.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Саюк Б. О. просить закрити провадження у справі за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення. 
При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган ( посадова особа ), уповноважений вирішувати справу, може звільнити поруш-ника від адміністративної відповідальності і обмежитися усним зауваженням ( стаття 22 КУпАП ). Однак апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд першої інстанції обґрунтовано врахував усі фактичні обставини та характер вчиненого правопорушення, безальтернативність визначеного законом адміністративного стягнення, передбаченого санкцією частини першої статті 44-3 КУпАП, усі дані про особу правопорушника. Застосування ж статті 22 КУпАП є правом суду, а не його обов`язком. При прийнятті рішення враховуються положення передба-ченого законами та нормативно-правовими актами України принципу диспози-тивності, відповідно до якого учасники судового провадження є вільними у ви-користанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачені нормативно-правовими актами.
Будь-які інші доводи, які б давали підстави для скасування чи зміни судової законної постанови, в апеляційній скарзі не наведені та під час перегляду спра-ви в межах скарги апеляційним судом не встановлені. При цьому апеляційний суд вважає доцільним підкреслити важливість та серйозність введених Урядом України заходів попередження поширення на території України гострої респі-раторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, визна-чення суворої відповідальності за недотримання правил карантину. Спрощений підхід до ситуації, що має місце, не був би ані законним, ані справедливим по відношенню до пересічних громадян, які користуються громадським транс-портом, ураховуючи при цьому наявність реальної небезпеки для здоров`я насе-лення. 
З огляду на викладене апеляційний суд не знаходить законних, ґрунтовних та об`єктивних підстав для скасування правильної, вмотивованої та справедли-вої постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26 березня 2021 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної від-повідальності за частиною першою статті 44-3 КУпАП. 
Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1  адвоката Саюка Бориса Олександровича залишити без задоволення.
Постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26 бе-резня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за частиною першою статті 44-3 КУпАП залишити без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. О. Денишенко