ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

29 червня 2021 року                                                                        м. Чернівці
справа № 2-2109/11
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Владичан А. І. 
суддів: Лисака І.Н., Перепелюк І.Б.
секретар Герман Я.І.
розглянувши в порядку письмового провадження справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08грудня 2011 року у справі №2-2109/11 за нововиявленими обставинами за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 травня 2021 року (головуючий у 1-ій інстанції Чебан В.М.),-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 травня 2021 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав відсутності доказів, якими обґрунтовуються вимоги заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, та відсутності посилання на істотні обставин, які стали відомі заявниці після розгляду справи, що не були встановлені судом та не могли їй бути відомі на час розгляду справи по суті.
На виконання вимог ухвали суду ОСОБА_1 надано уточнену заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення .
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 травня 2021 року, заяву визнано неподаною і повернуто заявнику. 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
________________________________________________________________________
Провадження 22ц/822/658/21 

Доводи скарги обґрунтовує тим, що підставами для звернення із заявою про перегляд рішення є обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі їй на час розгляду справи. Такою обставиною є ненадання до суду і сторонам справи від ПАТ «ОТП Банк» прав вимог до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в 2010 році, відповідно не відбулася заміна сторони у судовому процесі, і як наслідок рішення винесена на користь особи, яка вже передала право вимоги, тобто на неіснуючого стягувача. Таке рішення утворило другий (після виконавчого листа нотаріусу) виконавчий документ на стягнення іпотечного майна взятого в кредит в іноземній валюті, що призвело до подвійного стягнення.
Зазначає, що в заяві вказаний не кредитний договір, а іпотечний договір, який є невід`ємною частиною кредитного договору, про що докладно розписано в заяві про перегляд рішення. 
Крім того, в заяві чітко зазначено дату коли їй стало відомо про нові обставини, які є вирішальними для перегляду судового рішення, тому суд першої інстанції безпідставно повернув заяву. 
За умов виправлення недоліків заяви законодавцем не передбачено право суду повертати заявнику заяву.
Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та повернути справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «ОТП Банк» посилається на те, що оскаржувана ухвала винесена з дотриманням норм закону, а саме судом надавалось заявниці час на усунення недоліків своєї заяви, однак остання не скористалася цим та не надала до суду належних доказів, що нововиявлені обставини є суттєвими для перегляду рішення суду від 08.12.2011 року.
Крім того, апелянтом не доведено факт подвійного стягнення, тому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Відповідно до частини 12 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Залишаючи без руху та повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що заявниця не виконала в повному об`ємі вимоги судді, викладені в ухвалі від 12 травня 2021 року, та у встановлений строк не виправила зазначені в ухвалі недоліки.
Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.
Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).
Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд
і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Вимоги до форми і змісту заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, строк та порядок її подання передбачені статтями  424–426 ЦПК України.
Відповідно до частини 3 статті 427 ЦПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 426 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
Суд першої інстанції, повертаючи заяву посилався на те, що у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні посилання на докази в підтвердження існування істотних обставин, які стали відомі заявниці після розгляду справи по суті в об`єктивній реальності обставини, яку заявник вважає нововиявленою, і яка не була відома суду, та посилання на докази в підтвердження того, що така обставина не могла бути відомою в процесі розгляду справи, що вона є істотною та спростовує рішення суду; також у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні посилання на дату, коли заявнику стало відомо про існування нововиявлених обставин щодо рішення суду, яке просить переглянути, зазначає зовсім інший кредитний договір, ніж той який зазначений в рішенні, посилається на документи, які як вона зазначає, містяться в матеріалах справи, тобто судом вони були встановлені.
Однак колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до пункту 5, 6 статті 426 ЦПК України в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, має бути зазначено, нововиявлені або виключні обставини, якими обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення, дата їх відкриття або встановлення;  посилання на докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин.
З матеріалів справи вбачається, що у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (у доповненнях та уточненнях) зазначено, що заявнику ОСОБА_1 про нові обставини стало відомо 25 березня 2021 року, крім того зазначений номер іпотечного договору а не кредитного договору, як вказано судом першої інстанції. В обґрунтування істотних обставин, які стали відомі заявниці після розгляду справи по суті, ОСОБА_1 зазначено, що у зв`язку із ненаданням інформації від ПАТ «ОТП Банк» про заміну стягувача, рішення по справі 2-2109/11 утворило подвійне стягнення. 
Незгода суду з наведеними у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами посилань на такі докази та обставини, чи їх правове обґрунтування не є підставою для визнання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, неподаною і повернення її заявнику.
Колегія суддів зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати оцінку вказаних заявником підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, виходячи із фактів, установлених під час розгляду заяви про перегляд та прийняття рішення за результатами такого розгляду.
Тобто, визначення нововиявлених обставин, якими обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення, дата їх відкриття або встановлення; посилання на докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин є правом заявника. Натомість, встановлення наявності підстави для задоволення, відмови або залишення без розгляду заяви є обов`язком суду, який виконується  під час розгляду заяви  про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а не на стадії прийняття заяви до розгляду.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі №521/14976/15, провадження №61-16589св20.
Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини
і основоположних свобод (далі – Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи,
а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).
Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10 квітня 2003 року).
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись
до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії»
від 28 жовтня 1998 року).
Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Проте, повертаючи  ОСОБА_1  заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстав невиконання вимог ухвали суду про залишення зави без руху, суд першої інстанції зазначеного до уваги не взяв, тому такий висновок суду є помилковим.
Повертаючи заяву за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 , суд першої інстанції припустився надмірного формалізму, тому враховуючи наведене та з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції. 
Безпідставне повернення заяви не забезпечує права на справедливий і публічний розгляд справи впродовж розумного строку.  
Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, колегія суддів приходить до висновку про те, що в суду першої інстанції були відсутні правові підстави для повернення заяви ОСОБА_1 , ухвалою від 19 травня 2021 року, у зв`язку з не усуненням недоліків, оскільки заявником зазначені ті обставини, на які вона посилається, а надавати оцінку таким доводам слід під час розгляду вказаної заяви, а не стадії прийняття.
Отже, посилання в апеляційній скарзі на ті обставини, що суд безпідставно повернув матеріали заяви заслуговують на увагу колегії суддів та є підставою для скасування ухвали суду.         
Оскаржувана ухвала не може бути визнана законною і обґрунтованою та у відповідності до положень ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 травня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 29 червня 2021 року.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: І.Н. Лисак

І.Б. Перепелюк