Справа № 463/12427/20                                Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В. 
Провадження № 22-ц/811/1266/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 
Категорія:69

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 червня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Копняк С.М.,
суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,
секретар –Жукровська Х.І.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в письмовому провадженні, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Гораля Тараса Зеновійовича на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 24 лютого 2021 року, постановлену в складі головуючого судді Нора Н.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - 

в с т а н о в и в:

       24 грудня 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гораль Т.З., звернувся в суд із указаним позовом.
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 24 лютого 2021 року матеріали позовної заяви ОСОБА_1 залишено без руху, з наданням позивачу десятиденного строку з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви, а саме, долучення оригіналу свідоцтва про розірвання шлюбу.
Оскаржуваною ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 01 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу повернуто позивачу, з підстав, передбачених ст. 185 ЦПК України, а саме неподанням оригіналу свідоцтва про шлюбу. Крім того, роз`яснено, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню з ним до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для його повернення.
Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_1 , інтереси, якого представляє адвокат Гораль Т.З., оскаржив таку в апеляційному порядку, подавши через підсистему «електронний суд» апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування вимог покликається на те, що ст.ст. 175 та 177 ЦПК України не передбачено такої підстави для залишення позовної заяви без руху, як недолучення позивачем оригіналу свідоцтва про шлюб. В ч.1 ст. 185 ЦПК України передбачено обов`язок суду перевіряти відповідність позовної заяви виключно вимогам, викладеним у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а не вимогам Постанов Пленуму Верховного Суду України, які не є джерелом права. При цьому судом не враховано, що до позовної заяви було долучено засвідчену Кваліфікованим електронним підписом електронну копію свідоцтва про шлюб. Право на подання доказів в електронній формі передбачено ст. 43, 62, 76, 83, 95, 175, 177 ЦПК України.
За таких обставин, вважає, що суд, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви проявив надмірний формалізм, чим порушив право позивача на доступ до правосуддя. 
Просить ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 01 березня 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до Личаківського районного суду м. Львова.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Таким чином, дана справа, у якій переглядається ухвала про повернення позовної заяви, відповідно до вимог ст.ст. 368, 369 ЦПК України розглядаються судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у ч. 13 ст. 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
В той же час, ураховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду. 
У відповідності до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що зазначені недоліки позовної заяви не усунуті, тому, відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, позов вважається неподаним та має бути повернутий позивачу.
Апеляційний суд вважає, що такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваною ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 01.03.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу повернуто позивачу, з підстав, передбачених ст. 185 ЦПК України, а саме внаслідок невиконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 24.02.2021 року.
Однак, з цього приводу колегія суддів зазначає, що звертаючись в суд з позовом, ОСОБА_1 надав копію свідоцтва про шлюб, засвідчену Кваліфікованим електронним підписом адвоката Гораля Т.З. та окрім того, на виконання вимог ухвали суду від 24.02.2021 року про залишення позову без руху, 26.02.2021 року представник відповідача – адвокат Гораль Т.З. подав заяву про усунення недоліків у справі (а.с. 17-20), у якій зазначив, що «в позовній заяві, на виконання вимог п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України, було зазначено, що оригінал свідоцтва про шлюб знаходиться у позивача та буде наданий суду на його вимогу». 
Отже, позивач надав суду докази, які на його думку, підтверджують обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.
Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України  позовна заява повинна містити:   перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України  позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Крім того, відповідно до положень ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд першої інстанції може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві.
Також слід зазначити, що залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що до матеріалів позовної заяви була долучена копія свідоцтва про шлюб, засвідчена Кваліфікованим електронним підписом адвоката Гораля Т.З.
При цьому колегія суддів зазначає, що згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 4 ЦПК України законодавцем закріплено, що жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Таким чином, повернення позовної заяви   ОСОБА_1 є порушенням права позивача на доступ до правосуддя, оскільки згідно норм законодавства України кожна особа наділена правом на звернення до суду за захистом своїх прав та свобод, а на суд, в свою чергу, покладено обов`язок повного та всебічного розгляду виниклих спорів, що можливо лише під час розгляду справи по суті.
Крім того, слід зазначити, що за змістом ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції державою гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
ЄСПЛ при розгляді справ виходить із того, що, реалізуючи положення Конвенції необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет протии Франції» ЄСПЛ зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, колегія судді ввважає помилковим висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , оскільки такий не ґрунтується на нормах процесуального права.
Згідноч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести тіобставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що апелянт надав достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та в підтримку доводів апеляційної скарги.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у відповідності до вимог процесуального права.
У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 04 червня 2021 року.
Керуючись ст. ст. 367-369, 372, 374 ч. 1 п. 6, 379 ч. 1 п. 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд,- 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Гораля Тараса Зеновійовича - задовольнити.
Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 01 березня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розглядудо суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 04 червня 2021 року.

Головуюча                                                 Копняк С.М.
Судді: Бойко С.М.
Ніткевич А.В.