КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

 

Єдиний унікальний номер справи № 756/13903/19                                        Головуючий у суді першої інстанції - Андрейчук Т.В. Номер провадження № 22-ц/824/7686/2021                                            Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
                           ПОСТАНОВА
                                            ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
           02 червня 2021 року                                                                                      м. Київ
Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Яворського М.А. (суддя-доповідач),          Кашперської Т.Ц.,          Фінагеєва В.О.,
розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 22 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Адамська Маріанна Миколаївна про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на майно в порядку спадкування, - 
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції із вказаним позовом, відповідно до якого просив: визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, виданого 12 лютого 2019 року, номер 403 на квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 ; судові витрати покласти на відповідачів.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 , після смерті якої залишилося спадкове майно: квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 .
На випадок свої смерті ОСОБА_4 18 серпня 2003 року склала заповіт, яким заповіла належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 відповідачеві ОСОБА_3 , який був посвідчений державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Шульгою Н.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2-1978 (а.с.202, т.1).
В подальшому, 29 лютого 2016 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 позивачеві ОСОБА_1 , що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименком Д.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 419 (а.с.140, т.1).
Також вказано, що ОСОБА_3 , звернувся до суду із позовом про визнання нікчемним заповіту й рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 16 березня 2017 року у справі № 756/10774/16-ц заповіт складений ОСОБА_4 від 29 лютого 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименком Д.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 419, був визнаний нікчемним (а.с.11-13, т.1).
Вважаючи, що визнання нікчемним попереднього заповіту відновлює чинність попереднього, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Адамська М.М. 12 лютого 2019 року видала відповідачеві ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 (т. 1, а.с.222, т.1).
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 22 березня 2021 року клопотання відповідача ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі задоволено. Зупинено провадження у цивільній справі № 756/13903/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Адамська М.М., про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на майно в порядку спадкування до вирішення Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду цивільної справи №473/1878/19 за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 серпня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Нехимчука К.Б., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії й зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що правовідносини та обставини справи, які розглядаються у даній цивільній справі №756/13903/19 є подібними до правовідносин та обставин, які розглядаються в цивільній справі №473/1878/19. Таким чином, апелянт вважає, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку та постановив оскаржувану ухвалу.
Враховуючи зазначене, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 просив скасувати ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 22 березня 2021 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.
Так, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про зупинення провадження у даній справі мотивував своє рішення тим, що правовідносини, спір з приводу яких вирішується у справі №756/13903/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Адамська М.М., про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на майно в порядку спадкування, є подібними до правовідносин, які є предметом розгляду у справі №473/1878/19, а тому є правові підстави для зупинення провадження у справі.
Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).
Відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Згідно з п.5 ч.1 ст.253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
Визначаючи наявність підстав, передбачених п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що ця норма застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору в даній справі є визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, виданого 12 лютого 2019 року, номер 403 на квартиру АДРЕСА_1 , а також вирушення питання права власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 .
Так, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 мотивує свої позовні вимоги тим, що оскільки рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 16 березня 2017 року у справі № 756/10774/16-ц заповіт складений ОСОБА_4 від 29 лютого 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименком Д.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 419, був визнаний нікчемним, та з врахуванням положень статті 1254 (якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу) та статті 1257 ЦК України (у разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах), то він має право за законом на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .
На противагу вказаним аргументам, ОСОБА_3 у своєму відзиві на позовну заяву посилається на те, що він успадкував спірну квартиру на підставі заповіту, складеного ОСОБА_4 18 серпня 2003 року, який був посвідчений державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Шульгою Н.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2-1978. Також ОСОБА_3 посилається на те, що визнання нікчемним заповіту не скасовує попереднього заповіту.
Оскільки, під час розгляду цивільної справи №473/1878/19 Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вирішувалось питання щодо відступу від правових висновків Верховного Суду щодо застосування положень статті 1254 ЦК України, з огляду на те, що положення вказаної статті не застосовуються до випадків нікчемності наступного заповіту та при нікчемності наступного заповіту слід вести мову не про відновлення чинності попереднього заповіту, а про те, що вчинення наступного нікчемного заповіту, не може скасовувати попередній заповіт, що свідчить про те, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов до висновку, що правовідносини у цивільній справі №473/1878/19 є подібними до правовідносин, які є предметом розгляду у даній справі №756/13903/19.
Колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо передчасності постановлення оскаржуваної ухвали.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 05 квітня 2021 року було поновлено провадження у справі до призначено до судового розгляду (а.с.80-81, т.2).
Відповідно до положень статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що судове рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 22 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
 
Судді : 
              _______________                ________________                 ______________
               М.А.Яворський                  Т.Ц.Кашперська                    В.О.Фінагеєв