Ухвала
28 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 710/437/16-к
провадження № 51-2147ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого          ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Придніпровського районного суду 
м. Черкаси від 10 березня 2020 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду 
від 01 лютого 2021 року щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
встановив: 
Прокурор звернувся до суду з касаційною скаргою на вищезазначені судові рішення.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що її слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Згідно зі ст. 427 КПК у касаційній скарзі має бути зазначено: судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Підстави для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції визначено у ч. 1 ст. 438 КПК. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статями 412–414 КПК.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК,
що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. 
У касаційній скарзі прокурор вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам засуджених через м`якість.
Проте, посилаючись у касаційній скарзі на допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність судами першої та апеляційної інстанцій, прокурор не наводить відповідного обґрунтування зазначеним доводам, що, в свою чергу, тягнуло б за собою обов`язкове скасування оскаржених судових рішень судом касаційної інстанції.
Крім того, посилаючись у касаційній скарзі на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , прокурор своїх тверджень належним чином не обґрунтував та не навів тверджень щодо явної несправедливості призначеного їм покарання, з огляду на положення ст. 414 КПК.
Натомість, з касаційної скарги прокурора вбачається, що він не погоджується з оцінкою доказів наявних в матеріалах провадження, надаючи їм власну оцінку, що відповідно до вимог ст. 438 КПК не є підставою для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Також, прокурор у своїй касаційній скарзі вказує, що він не погоджується з кваліфікацією дій засуджених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , проте одночасно наводить доводи щодо невідповідності призначеного судом 
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам засуджених через м`якість, чим допускається суперечностей і позбавляє можливості встановити дійсну позицію прокурора з чим саме він не погоджується - з неправильною кваліфікацією дій засуджених чи з призначеним їм судом покаранням. 
Крім цього, у мотивувальній частині касаційної скарги прокурор зазначає про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , втім вимоги щодо скасування судових рішень, зокрема з цієї підстави, ставить відносно трьох засуджених, чим також допускається суперечностей.
Поміж того, не погоджуючись з вироком Придніпровського районного суду 
м. Черкаси від 10 березня 2020 року та ухвалою Черкаського апеляційного суду 
від 01 лютого 2021 року, і зазначаючи про необхідність призначення нового розгляду у суді першої інстанції, прокурор не наводить таких порушень КПК, які відповідно до положень ст. 415 КПК, слугували б підставою для призначення нового розгляду саме у суді першої інстанції та не можуть бути виправлені в апеляційному порядку.
Крім того, згідно з ч. 5 ст. 427 КПК, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, що оскаржуються, втім прокурор  до своєї скарги таких рішень не долучив.  
Наявність вказаних недоліків у скарзі, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу
про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги
і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду
на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги – п`ятнадцять днів з дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3 	
Судді: