КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                                   
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
12 квітня 2021 року                                                                                    м. Київ
                                                                                    
Унікальний номер справи № 760/6218/20  
Апеляційне провадження 22-ц/824/5602/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Махлай Л.Д., 
суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.
сторони          
позивач                      ОСОБА_1  
 
відповідачі                ОСОБА_2 
ОСОБА_3 
ОСОБА_4 
 
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_5 , на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року, постановлену під головуванням судді Козленко Г.О., про зупинення провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділення в натурі у власність земельної ділянки та виділення окремого об`єкта нерухомості,
 
в с т а н о в и в :
 
у березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просив 
- припинити право спільної часткової власності на домоволодіння, з якого отримано в дар 19/36 часток житлового будинку, яке в цілому складається з житлового будинку (літ. А) з відповідними будівлями та спорудами загальною площею 133,2 кв м, житловою - 70,2 кв м та земельну ділянку площею 0,0809 га, цільове призначення земельної ділянки: для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер 8000000000:72:173:0007:2 частки якої належить ОСОБА_1 , що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;
- виділити у власність ОСОБА_1 , в натурі, як окреме індивідуально визначене нерухоме майно, земельну ділянку, площею 0,0404 га, що розташована на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8000000000:72:173:0007, яка позначена під номером 2 в «Висновку експерта                                   № 7 експертного будівельно-технічного дослідження житлового будинку літ. «А» з надвірними будівлями, спорудами та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 »;
- виділити у власність позивачу в натурі, як окреме індивідуально визначене нерухоме майно 19/36 частин житлового будинку, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 до складу якого входить частина житлового будинку літ. «А, над А, а, а2, а3, а4», що складається із наступних приміщень: коридору 2-1 площею                    4,2 кв м, кладової 2-2 площею 1,6 кв м, санвузла 2-3 площею 3,8 кв м, житлової 2-4 площею 4,6 кв м, кухні 2-5 площею 5,0 кв м, веранди 2-6 площею 11,3 кв м, житлової 2-7 площею 15, 5 кв м. Загальною площею 68,1 кв м, в тому числі житловою 35,3 кв м та господарські будівлі і споруди: погріб літ. «під.а2»; вбиральня літ. «Г»; сарай літ. «Л»; гаража літ. «М»; огорожа № 1; огорожа № 2; хвіртка, ворота № 3,4; огорожа                                     № 5; замощення № 3.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.01.2021 зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі                         № 760/19548/20 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори, Центру надання адміністративних послуг Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Головне управління юстиції в м. Києві про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування реєстрації права власності та визнання права власності на спадкове майно за законом.
Не погоджуючись з даною ухвалою суду,  ОСОБА_1 через представника подав  апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на порушення судом норм процесуального права. А саме, судом не враховано, що мати позивача уже зверталася із позовом про поділ будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою і рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21.03.2012 домоволодіння поділено та визначено порядок користування земельною ділянкою. Його мати               ОСОБА_6 зареєструвала право власності на підставі цього рішення та подарувала йому 1/2 частину земельної ділянки та 19/36 частин житлового будинку. Він звернувся з даним позовом щоб припинити право спільної часткової власності та виділити йому  частину будинку в натурі через постійні конфлікти з відповідачами. Зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Вважає подачу відповідачами позову щодо спадщини абсурдним.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - ОСОБА_7 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін посилаючись на її законність та обгрунтованість. Зазначає, що нотаріусом видано свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом спадкоємцю, яка не мала права на обов`язкову частку у спадковому майні, що в свою чергу призвело до арифметичних помилок при визначенні розміру часток на спадкове майно - земельну ділянку. А тому вони звернулися до суду з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування реєстрації права власності та визнання права власності на спадкове майно,оскільки вважають, що необхідно зменшити частку спадкоємця, яка мала право за законом на обов`язкову частку, та здійснити перерахунок частин спадкового майна. Вказує, що посилання апелянта на рішення Солом`янського районного суду м. Києва у справі № 6-413/12 є безпідставним, оскільки судом визначалося лише право користування нерухомим майном та земельною ділянкою.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки оскаржується ухвала про зупинення провадження, справа  підлягає вирішенню без повідомлення учасників справи.
Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що дану справу неможливо розглянути до розгляду справи за позовом  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори, Центру надання адміністративних послуг Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування реєстрації права власності та визнання права власності на спадкове майно за законом.
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
Визначаючи наявність підстав, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що ця норма застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Строки розгляду справи по суті визначено у статті 210 ЦПК України.
Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвненції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.  
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Яквбачається з матеріалів справи, предметом даного позову є виділення в натурі у власність земельної ділянки та виділення окремого об`єкта нерухомості.
З позову, що знаходиться в провадженні Солом`янського районного суду м. Києва у цивільній справі № 760/19548/20, вбачається, що предметом позову є визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування реєстрації права власності та визнання права власності на спадкове майно за законом.
Відповідачі, оспорюючи свідоцтво про право на спадщину у встановлені законом строки не подали у даній справі зустрічний позов, а звернулися із окремим позовом до того ж суду майже через 5 місяців після відкриття провадження у даній справі.
Суд першої інстанції не проаналізував предмети спорів у справах і не вказав обставини, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими ОСОБА_1  обґрунтовував свої вимоги, враховуючи, що спадщина відкрилася ще 05.04.2008 та рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21.03.2012 у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ домоволодіння та земельної ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про поділ будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою уже проведено поділ домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке є предметом даного спору.
Крім того, зупинення провадження у справі порушує право позивача на розумні строки розгляду справи та принцип ефективності судового процесу.
Не врахувавши зазначені обставини та правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду України 04.11.2015 у справі № 6-923цс15, від 01.02.2017 у справі                          № 6-1957цс16 суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.
За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
 
Постанова складена 12.04.2021.
 
Головуючий                                                                                     Л. Д. Махлай 

Судді                                                                                                 О. В. Немировська

Т. І. Ящук