ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" квітня 2021 р.                                 Справа№ 911/2231/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Яковлєва М.Л.
суддів:            Куксова В.В. 
          Шаптали  Є.Ю. 

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Антоненко Альони Олександрівни на рішення Господарського суду Київської області      від 03.12.2019, повний текст якого складено 03.12.2019 у справі №911/2231/19 (суддя      Наріжний С.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Уні-Пак"
до               Фізичної особи-підприємця Антоненко Альони Олександрівни
про             стягнення 41 359,20 грн.

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ТОВ «Уні-Пак» звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою про стягнення з ФОП Антоненко А.О. 41 359,20 грн заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем було неналежним чином виконано зобов`язання за Договором поставки продукції від 14.12.2016 №10715, укладеним між відповідачем та ТОВ «Кушнер», щодо повернення зворотної тари, право вимоги за яким набуто позивачем на підставі Договору про купівлю-продаж права вимоги (цесії) № 4 від 23.03.2018.
У зв`язку з викладеним позивач відповідно до умов Договору поставки просить суд стягнути з відповідача подвійну вартість зворотної тари в розмірі 41 359,20 грн.
Рішенням Господарського суду Київської області від 03.12.2019 у справі №911/2231/19 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Антоненко Альони Олександрівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Уні-Пак" 41 359 грн 20 коп. боргу та 1921 грн 00 коп. судового збору.
Рішення мотивовано тим, що оскільки матеріалами справи підтверджено, що ціна зворотної тари, переданої постачальником Відповідачу становить 20679,60 грн з урахуванням ПДВ, отже подвійна заставна ціна складає 41359,20 грн, які і заявлені позивачем до стягнення з відповідача за даним позовом, а доказів повернення її не має, то позовні вимоги підлягають задоволенню.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області      від 03.12.2019 у справі №911/2231/19 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Уні-Пак" про стягнення з Фізичної особи-підприємця Антоненко Альони Олександрівни      на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Уні-Пак" 41 359,20 грн. - відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення, оскільки судом не враховано обставин необґрунтованості та недоведеності факту порушення відповідачем умов договору в частині повернення зворотної тари.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2021, справу №911/2231/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Куксов В.В., Шаптала Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 поновлено Фізичній особі-підприємцю Антоненко Альони Олександрівни пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області      від 03.02.2019 у справі №911/2231/19. Зупинено дію рішення Господарського суду Київської області      від 03.02.2019 у справі №911/2231/19 до перегляду його в апеляційному порядку. Розгляд апеляційної скарги Фізичній особі-підприємцю Антоненко Альони Олександрівни на рішення Господарського суду Київської області      від 03.02.2019 ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.
Позивач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надав суду відзиву на апеляційну скарги, що згідно ч.3 ст.263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення. При цьому, судом апеляційної інстанції було вчинено дії з метою належного повідомлення позивача про розгляду апеляційної скарги та, як свідчать матеріалі справи,  ухвалу суду від 22.02.2021 він отримав 13.03.2021.
Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення слід скасувати, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 14.12.2016 між ТОВ "Кушнер", як постачальником, та      ФОП Антоненко А.О., як покупцем, було укладено договір поставки продукції № 10715.
Згідно п. 1 Розділу І Договору поставки, постачальник (ТОВ «Кушнер») зобов`язаний поставляти продукцію покупцю (ФОП Антоненко А.О.) згідно замовлення покупця, а покупець зобов`язується своєчасно приймати цю продукцію, оплачувати її вартість на умовах даного договору та повертати зворотну тару в строк та на умовах, передбачених даним договором. Замовлення передається постачальнику в будь-якій зрозумілій сторонам формі (електронною поштою, через торгового представника, факсимільним, телефонним зв`язком, усно тощо).
Під терміном продукція в даному договорі сторони розуміють пиво в пляшках, банках та кегах, напої безалкогольні, напої слабоалкогольні, мінеральні води, мінеральні води ароматизовані, воду питну, що вироблені ПАТ «Оболонь», ДП ПАТ «Пивоварня Зіберта», ПАТ «Охтирський пивоварний завод», ПАТ «Красилівське» та ПАТ «Бершадський пиво комбінат» (п. 2 Розділу І Договору поставки).
Відповідно до п. 3 Розділу І Договору поставки, продукція доставляється централізовано транспортом постачальника або, за бажанням покупця, шляхом самовивозу зі складу постачальника. Місце доставки продукції узгоджується сторонами при прийнятті замовлення. Прийняття покупцем продукції вважається підтвердженням узгодження кількості, ціни та асортименту продукції. Підтвердженням факту узгодження умов доставки продукції є підписана сторонами товарно-транспортна накладна та/або видаткова накладна.
Пунктом 6 Розділу І Договору поставки визначено, що договір вступає в дію з моменту підписання і діє до 31.12.2020 року. Якщо за тридцять календарних днів до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін письмово не повідомить про своє бажання розірвати цей договір або між сторонами не буде укладено новий договір, останній вважається кожен раз продовженим на наступний календарний рік і на тих самих умовах.
В частині зобов`язання покупця щодо оплати продукції та повернення (або відшкодування вартості) зворотної тари, торгово-рекламного і холодильного обладнання, цей договір діє до моменту повного виконання зазначених зобов`язань.
Згідно п. 1 Розділу ІІ Договору поставки, постачальник передає в тимчасове користування ящики, піддони, кеги, бутлі та балони покупцю відповідно до переліку та виключно в межах лімітів передачі зворотної тари, погоджених сторонами в договорі шляхом підписання акту прийому-передачі майна, який є невід`ємною частиною даного договору, а покупець зобов`язується повертати зворотну тару в строк та на умовах, передбачених даним договором. Пляшка, у якій міститься продукція, що продається покупцю, є незворотною тарою.
Покупець зобов`язується забезпечити повне збереження схоронності зворотної тари, що передана в тимчасове користування постачальником, не змінювати за власною ініціативою місце зберігання зворотної тари, письмово погоджувати з постачальником нові місця зберігання зворотної тари, не передавати свої права та обов`язки по даному договору третім особам.
Пунктом 3 Розділу ІІ Договору поставки визначено, що заставна ціна за зворотну тару вказується у накладних.
Повернення зворотної тари здійснюється по ретуру при завезенні продукції або за погодженням із постачальником покупцем самостійно (п. 5 Розділу ІІ Договору поставки).
Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Договору поставки, покупець зобов`язаний повертати постачальнику 100% від поставленої кількості: кеги, вуглекислотні балони, ящики, бутлі, піддони. Вся зворотна тара повинна бути повернена покупцем постачальнику в термін не більше 20 діб з дня отримання продукції, кеги - в термін не більше: 7 діб - для теплих місяців (квітень-вересень); 14 діб - для прохолодних місяців (жовтень-березень), вуглекислотні балони - в термін не більше 30 діб. Покупець зобов`язується протягом 1 календарного дня повернути наявні залишки зворотної тари в разі: демонтажу обладнання для розливу пива та напоїв; письмової вимоги постачальника, якщо покупцем порушено умови даного договору; письмової вимоги постачальника, якщо останній вважає, що є загроза схоронності переданої в тимчасове користування зворотної тари; дострокового розірвання або припинення строку дії цього договору.
Пунктом 7 Розділу ІІ Договору поставки визначено, що ризик випадкового знищення та (або) пошкодження зворотної тари несе покупець з моменту її отримання та до моменту її повернення постачальнику.
Відповідно до п. 8 Розділу ІІ Договору поставки, якщо зворотна тара при поверненні має технічні пошкодження (деформацію) та виключає подальше використання, то вона не приймається постачальником, про що складається відповідний акт.
При пошкодженні, псуванні, втраті або знищенні зворотної тари з вини покупця, покупець зобов`язаний відшкодувати постачальнику подвійну заставну ціну зворотної тари із врахуванням податку на додану вартість (згідно умов даного договору) та відшкодувати всі спричинені своєю діяльністю або бездіяльністю збитки та упущену вигоду постачальника.
Згідно п. 14 Розділу ІІ Договору поставки, зворотна тара, що передана в тимчасове користування, залишається власністю постачальника.
Пунктом 6 Розділу ІV Договору поставки визначено, що в разі неповернення покупцем зворотної тари в обумовлені терміни, покупець на вимогу постачальника відшкодовує постачальнику подвійну заставну ціну зворотної тари (згідно умов цього договору).
Згідно п. 7 Розділу ІV Договору поставки, у разі купівлі зворотної тари покупець протягом трьох банківських днів з моменту виставлення рахунку сплачує заставну ціну зворотної тари та ПДВ, обов`язково вказуючи в платіжному дорученні «купівля тари з урахуванням ПДВ» або оформлює з постачальником протокол взаємозаліку.
Відповідно до Актів прийому-передачі майна № 2 від 07.04.2017 та № 3 від 29.04.2017 до Договору поставки, ТОВ «Кушнер» було передано відповідачу зворотну тару, а саме: Кега Оболонь 30л в кількості 4 шт., Кега Оболонь 50л в кількості 2 шт. та Балон 40кг в кількості 1 шт.
Згідно накладних видатку тари № РТ-40608 від 07.04.2017 та № РТ-41084 від 02.05.2017, ціна зворотної тари визначена в наступних розмірах: Балон 40кг - 1333,00 грн без ПДВ за одиницю; Кега Оболонь 30л - 2650,00 грн без ПДВ за одиницю; Кега Оболонь 50л - 2650,00 грн без ПДВ за одиницю.
Загальна ціна зворотної тари: Кеги Оболонь 30л в кількості 4 шт., Кеги Оболонь 50л в кількості 2 шт. та Балону 40кг в кількості 1 шт. становить 20679,60 грн з урахуванням ПДВ.
Таким чином, постачальником було передано відповідачу зворотної тари згідно умов Договору поставки у вигляді: Кеги Оболонь 30л в кількості 4 шт., Кеги Оболонь 50л в кількості 2 шт. та Балону 40кг в кількості 1 шт.
Однак, як зазначив позивач, в порушення умов п. 6 Розділу ІІ Договору поставки відповідач зворотну тару не повернув.
23.03.2018 між ТОВ "Кушнер", як цедентом, та ТОВ "Уні-Пак", як цесіонарієм, укладено Договір купівлі-продажу права вимоги (цесії) №4, відповідно до умов якого:
- ТОВ "Кушнер" (цедент) відступає, а ТОВ "Уні-Пак" (цесіонарій) повністю приймає на себе право вимоги (право грошової вимоги по сплаті за товари (послуги), відповідно до договорів, укладених із третіми особами, що зазначені у реєстрі вимог (додаток №1)), що належить ТОВ "Кушнер", і стає кредитором за договорами (основними договорами), укладеними ТОВ "Кушнер" із третіми особами згідно із реєстром вимог, що додається до Договору №4 і є невід`ємною його частиною (пункт 1.1 Договору №4);
- підписанням Договору №4 сторони підтверджують передачу цедентом цесіонарію всіх оригіналів документів на підтвердження права вимоги за основними договорами (відповідно до реєстру вимог; пункт 2.1 Договору №4);
- одночасно з підписанням Договору №4 цедент передає цесіонарію повідомлення до боржника про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням; обов`язок направлення повідомлення боржнику покладається на цесіонарія (пункт 2.2 Договору №4);
- загальна вартість відступлення права вимоги становить суму всіх грошових вимог, які передаються за Договором №4 до цесіонарія (згідно з додатком №1), що станом на 23.03.2018 становить 7894297,73 грн. (пункт 4.1 Договору №4);
- Договір №4 набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором №4 (пункт 5.1 Договору №4).
Згідно з додатком № 1 до Договору №4 право вимоги за договором поставки № 10715 від 14.12.2016 перейшло від ТОВ "Кушнер" до ТОВ "Уні-Пак" в розмірі 20679,60 грн.
Згідно Додатку 1 до Договору цесії вбачається, що цедентом відступлено на користь цесіонарія в тому числі право вимоги до відповідача за Договором поставки від 14.12.2016 № 10715.
Відповідно до повідомлення № 130 від 24.03.2018 ТОВ «Кушнер» було повідомлено ФОП Антоненко А.О. про відступлення права вимоги за Договором поставки на користь ТОВ «Уні-Пак».
Пунктом 1 частини 1   статті 512 ЦК України   встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з частиною третьою   статті 512 ЦК України      кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Частиною першою   статті 516 ЦК України   визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
24.03.2018 позивачем було надіслано відповідачу вимогу (претензію) від №130, в якій позивач просив ФОП Антоненко А.О. сплатити суму вартості неповернутої зворотної тари; проте відповідач залишив вказану вимогу без відповіді та належного реагування; суму вартості неповернутої зворотної тари на день подання позову не сплатив, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення подвійну вартість неповернутої зворотної тари у розмірі 41359,20 грн.
Згідно частин першої та другої   статті 509 Цивільного кодексу України   зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених   статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до   статті 11 Цивільного кодексу України   цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною першою   статті 626 Цивільного кодексу України   визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до   статті 628 Цивільного кодексу України   зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно         статті 712 Цивільного кодексу України   за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
В силу вимог ст. ст.   525,   526,   530,   599,   610,   612 ЦК України   зобов`язання підлягає виконанню належним чином у встановлений строк та припиняється виконанням, проведеним належним чином. Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності факту прострочення відповідачем строку повернення зворотної тари та наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 41359,20    грн. подвійної вартості неповернутої зворотної тари.
Проте, колегія суддів не погоджується з даним висновком, оскільки позивачем не доведено факту не повернення відповідачем зворотної тари, отриманої за актами прийому-передачі майна № 2 від 07.04.2017 та № 3 від 29.04.2017, зокрема, позивачем не надано актів звірків залишків зворотної тари, актів інвентаризації зворотної тари, складання яких передбачено пунктами 8 та 9 розділу ІІ Договору поставки, та які є належними доказами на підтвердження залишків зворотної тари у покупця.
Крім того, колегія суддів вважає, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Уні-Пак" відсутнє право вимоги стягнення з відповідача подвійної вартості неповернутої зворотної тари в розмірі 41 359,20 грн, оскільки згідно з додатком №1 до договору цесії №4 від 23.03.2018 право вимоги за договором поставки № 10715 від 14.12.2016 перейшло від ТОВ "Кушнер" до ТОВ "Уні-Пак" в розмірі 20679,60 грн.
Також, колегія суддів вважає, що позивачем, при визначенні розміру подвійної вартості неповернутої зворотної тари, яка заявлена до стягнення, безпідставно застосовано розмір вартості кегів, зазначеної в видатках тари №   РТ-40608 від 07.04.2017 та № РТ-41084 від 02.05.2017, оскільки такий документ, як «видаток тари» не є документом, що використовується при передачі товарно-матеріальних цінностей від однієї особи іншій, таким документом є видаткова накладна, яка фіксує факт отримання/передачі товарів. При цьому, видаткова накладна може бути замінена актом здачі-приймання.      
Як було зазначено вище, відповідно до актів прийому-передачі майна № 2 від 07.04.2017 та № 3 від 29.04.2017 до Договору поставки, ТОВ «Кушнер» було передано відповідачу зворотну тару, а саме: Кеги Оболонь 30л в кількості 4 шт., Кеги Оболонь 50л в кількості 2 шт. та Балону 40кг в кількості 1 шт. становить 20679,60 грн з урахуванням ПДВ.
З огляду на викладене, враховуючи те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту порушення відповідачем зобов`язання з повернення зворотної тари, колегія суддів вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Уні-Пак" про стягнення з ФОП Антоненко А.О. про стягнення подвійної вартості неповернутої зворотної тари в розмірі 41359,20 грн необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. ст.   73,   74,   77 Господарського процесуального кодексу України   доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до ч.1   ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За результатами перегляду даної справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга фізичної особи-підприємця Антоненко Альони Олександрівни на рішення Господарського суду Київської області      від 03.12.2019 у справі №911/2231/19 - скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову в позові.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1   статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1   статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.      
Судові витрати на підставі  ст.129 ГПК України   покладаються на позивача.      
На підстав викладеного та керуючись ст.ст.   129,   252,   269,   270,   273,   275,   277,   281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
                                        
П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Антоненко Альони Олександрівни на рішення Господарського суду Київської області      від 03.12.2019 у справі №911/2231/19 задовольнити. 
2. Рішення Господарського суду Київської області від 03.12.2019 у справі №   911/2231/19 скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити повністю.  
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Уні-Пак" (03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 25, кв. 5; код ЄДРПОУ 30371359) на користь фізичної особи-підприємця Антоненко Альони Олександрівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 2881,50 грн (дві тисячі вісімсот одна гривня п`ятдесят копійок) витрат по сплаті судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
4. Доручити Господарському суду Київської області видати відповідний наказ.
5. Матеріали справи №911/2231/19 повернути Господарському суду Київської області.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя                                                            М.Л. Яковлєв 

Судді                                                                                В.В. Куксов

                                                                                Є.Ю. Шаптала