ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/294/21 Справа № 205/2018/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Єлісєєва Т.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 року                        Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Городничої В.С., Петешенкова М.Ю.
розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 березня 2018 року
по справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:
У травні 2017 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 березня 2018 року позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" суму сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 9243,90 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" судовий збір в розмірі 1600 грн.00коп.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 березня 2018 року у цивільній справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіь скасувати, та в задоволенні позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 9243,90 грн. – відмовити в повному обсязі.
У відзиві ТОВ "Експрес Страхування" на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 березня 2018 року просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 березня 2018 року — відхилити, а рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 березня 2018 року - залишити без змін.
Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 02.07.2015 року між ТДВ «Експрес Страхування» та ОСОБА_2 було укладено Договір №208.15.2277450 добровільного страхування наземного транспорту, за яким було застраховано належний Страхувальнику автомобіль «KIA Venga» державний номерний знак « НОМЕР_1 »
04 лютого 2016 року в місті Дніпропетровську на вул.Космічна з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої, автомобілю «KIA Venga» державний номерний знак « НОМЕР_1 », під керуванням водія ОСОБА_3 була заподіяна значна матеріальна шкода, яка згідно з ТОВ «ЄвроАсистанс» №1367 про оцінку вартості матеріального збитку від 29.02.2016 року становить 41 336,20 грн. Відповідно до умов Договору страхування ОСОБА_2 було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 39822,76 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 19.02.2016 року №112 від 19.04.2016 року №ЦО01398.
Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до п.22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ЗАЗ Vida» державний номерний знак НОМЕР_2 була застрахована у ПрАТ СГ «ТАС» на підставі Полісу №АІ/4616678 від 08.09.2016 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким передбачено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну - 50 000 грн.
11 листопада 2016 року ТДВ «Експрес Страхування» звернулось до ПрАТ СГ «ТАС» із заявою вих. №4377/16.129 про виплату страхового відшкодування у розмірі 39 822,76 грн. Проте ПрАТ СГ «ТАС» здійснило перерахунок страхового відшкодування та здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 30 578,86 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 01.03.2017 року №8086.
Згідно ст.ст.1166, 1188 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.
Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ст.38 п.38.1 та п.38.1.1(ґ) Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо страхувальник не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.п.33.1.2 п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
А тому, задовольняючи позовні вимоги ТДВ «Експрес Страхування» суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 9243,90 грн.
Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не є належним відповідачем по справі, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки страхування є одним із засобів, покликаних мінімізувати ризики, пов`язані з можливим знищенням або пошкодженням такого майна. Економічне призначення майнового страхування полягає у відшкодуванні збитків, заподіяних внаслідок пошкодження чи знищення майна при настанні страхових випадків, визначених законодавством або обумовлених договором.
Так, умови договору страхування на підставі якого ТДВ “Експрес Страхування” здійснило виплату страхового відшкодування є договірними і визначені за домовленістю сторін, а умови страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначені законодавством — Законом України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”.
Системний аналіз п. 22.1. ст. 22, 29 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” свідчить, що страховик здійснює відшкодування оціненої шкоди та враховує коефіцієнт фізичного зносу, що впливає на розмір страхового відшкодування.
ПрАТ СГ “ТАС” керуючись Законом України “Про ОСЦПВ”, здійснило страхове відшкодування в сумі 30578,86 грн.
Таким чином, відсутні правові підстави вважати апелянта неналежним відповідачем у цивільній справі №205/2818/17.
Окрім того, відповідач рішення ПрАТ СГ “ТАС” щодо виплати страхового відшкодування сплаченого на користь ТДВ “Експрес Страхування” в сумі 30758,86 грн. не оскаржував (як у судовому порядку, так і шляхом звернення до контролюючих органів).
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 березня 2018 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

 Судді                                                                                            В.С.Городнича  

М.Ю.Петешенкова