Ухвала
 
30 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 192/2006/18
провадження № 61-6172ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 
31 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки та пені за несвоєчасне виконання договірних зобов`язань перед споживачем,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, у якому просила стягнути з відповідача неустойку передбачену договором у розмірі 272, 92 грн, а також пеню передбачену законодавством, а саме Законом України «Про захист прав споживачів» у розмірі 11 371, 50 грн. 
Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 
31 березня 2021 року,позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь  ОСОБА_1 неустойку за несвоєчасне виконання договору № АІ-4052L від 20 травня 2018 року в розмірі 272, 92 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.
У квітні 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2021 року, у якій представник скаржника, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржені судові рішення скасувати в частині відмови щодо стягнення пені в розмірі 11 371, 50 грн і ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
Представник ОСОБА_1 -    ОСОБА_2  у касаційній скарзі зазначає, що: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; справа становить значний суспільний інтерес, має виняткове значення для ОСОБА_1 .
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено, що з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 
2 270 грн.
У цій справі ціна позову становить 11 644, 42 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн ? 
? 100 = 227 000 грн), а тому справа є малозначною.   
Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, 
з оскарженими судовими рішенням і, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Посилання представника скаржника на те, що ця справа  становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для ОСОБА_1  
є безпідставними, оскільки в касаційній скарзі не наведено належного обґрунтування такого твердження. 
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга не містять.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє 
у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки та пені за несвоєчасне виконання договірних зобов`язань перед споживачем.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                     Є. В. Краснощоков
 
І. О. Дундар
 
М. Ю. Тітов