ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2021 року                                                                             Справа №  904/5611/20

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,          
суддів - Кощеєва І.М., Подобєда І.М.,
секретар судового засідання: Мацекос І.М.,
розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Салій Вікторії Ярославівни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2021 у справі №904/5611/20 (суддя Петренко І.В., повне рішення складено 15.01.2021)
за позовом фізичної особи-підприємця Салій Вікторії Ярославівни, м. Кривий Ріг
до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м. Дніпро
за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Криворізького національного університету, м. Кривий Ріг
про визнання договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 26.05.2015 №12/02-5734-ОД продовженим 
ВСТАНОВИВ:
          - рішенням Господарського суду Дніпропетровської області   від  14.01.2021  у  справі № 904/5611/20 фізичній особі-підприємцю Салій Вікторії Ярославівні відмовлено в позові про визнання договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 26.05.2015 №12/02-5734-ОД, укладеного між позивачем та Регіональним відділенням Фонду державного майна України (далі - РВФДМУ) по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях продовженим на той самий строк, на який він був укладений, а саме з 26.04.2020 по 25.04.2021, на тих самих умовах;
          - приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин наявності листа відповідача від 19.05.2020 № 18-02-02646 про припинення договору оренди, у зв`язку з чим у сторін було відсутнє взаємне волевиявлення (в тому числі мовчазне) на продовження дії договору на підставі    закону    автоматично відповідно до ч. 2    ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992, з того, що сплата позивачем орендної плати не свідчить про волевиявлення сторін на автоматичне продовження договору та не свідчить про саму обставину автоматичного продовження договору, оскільки за умовами договору у разі припинення (розірвання) договору орендар сплачує оренду плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно, а також з того, що незазначення відповідачем необхідності використовувати майно для власних потреб вказує лише на переважне право позивача укласти договір оренди на нових умовах на новий строк, а не на право автоматичного продовження договору на тих же умовах і той самий строк;
- не погодившись з прийнятим рішенням, фізична особа-підприємець Салій В.Я. подала апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи та ненадання належної оцінки доводам позивача, просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та позов задовольнити;          - апеляційна скарга мотивована тим, що:           
позивач як орендар належним чином виконував всі умови договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №12/2-5734-ОД від 26.05.2015, використовував майно відповідно до його цільового призначення, вчасно та у повному обсязі сплачував орендну плату по договору, без жодних зауважень з боку відповідача;
лист РВФДМУ по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях  №18-02-02646 від 19.05.2020 було направлено фізичній особі-підприємцю Салій В.Я. 22.05.2020, а отримано лише 28.05.2020, тобто після закінчення терміну на звернення до орендаря із заявою про припинення договору, однак для правильного вирішення спору має значення не лише факт направлення однією зі сторін заперечень щодо його продовження, але й зміст такого заперечення, строк його направлення та момент отримання у визначений законом строк (аналогічна правова позиція викладена в окремій думці Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/719/19 від 19.05.2020);
вказаний лист відповідача не може вважатися заявою про припинення договору оренди або запереченням щодо його продовження, оскільки відповідачем було лише повідомлено позивача про факт припинення договору оренди, який вже відбувся, а не висловлено заперечення щодо його продовження, у зв`язку з чим 26.04.2020 відповідачем, в порушення вимог законодавства та умов договору, в односторонньому порядку було припинено дію договору без будь-якого повідомлення позивача щодо відсутності наміру стосовно його продовження; 
судом першої інстанції не було враховано вимоги ч. 3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", оскільки орган, уповноважений управляти вищевказаним орендованим майном (власник - Міністерство освіти і науки України) не звертався до орендаря з приводу наміру використовувати спірне майно для власних потреб;
свідченням того, що спірний договір є продовженим, є, також, укладена між балансоутримувачем та орендарем додаткова угода від 11.06.2020 до договору про компенсацію податку за землю №94-юр від 26.05.2015, якою були внесені зміни до реквізитів балансоутримувача для сплати орендарем на користь останнього компенсації податку за землю, а у випадку невизнання балансоутримувачем договору продовженим, вищевказана додаткова угода між сторонами не була б укладена;
-відповідач вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим та таким, що відповідає дійсним обставинам справи, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що:
листом №18-02-02646 від 19.05.2020 РВФДМУ по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях повідомило позивача про припинення договору оренди, вказаний лист направлено 22.05.2020, що підтверджує сам позивач;
в порушення п. 5.16. спірного договору позивачем не було надано відповідачу заяву про продовження строку дії цього договору;
необхідними умовами для продовження дії договору є наявність оцінки майна, яке передано в оренду, остання оцінка об`єкта оренди була проведена у 2015 році (перед укладанням договору оренди), однак документів, які є передумовою для продовження дії договору, зокрема, договору страхування орендованого майна, звіту про оцінку та інше, від позивача не надходило, як і заяви про продовження дії договору, у зв`язку з чим відповідач припинив дію договору наказом від 14.05.2020, про що повідомив позивача вищевказаним листом;
вказані умови продовження договору позивачу відомі, оскільки перед продовженням дії договору у 2017 році, він самостійно завчасно звернувся до РВФДМУ по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях з відповідною заявою та  пакетом необхідних документів, тобто орендар був обізнаний про порядок та умови продовження дії договору оренди, однак в супереч вимогам п. 5.16 договору їх не виконав;
посилання позивача на те, що доказом пролонгації договору є підписання додаткових угод з балансоутримувачем не заслуговують на увагу, оскільки балансоутримувач не є стороною за договором, а укладання договорів, на які посилається позивач є його прямим обов`язком, передбаченим п. 5.11 договору;
враховуючи вищевикладене, автоматичного продовження дії договору на підставі ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не відбулося, а тому відсутні обумовлені законом підстави для визнання договору продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були ним передбачені;
-12.04.2021 фізична особа-підприємець Салій В.Я. подала відповідь на відзив, доводи, викладені скаржником у цій відповіді ідентичні доводам апеляційної скарги. 
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 08.02.2021 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л., суддів - Кощеєва І.М., Чус О.В..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.03.2021 відкрито апеляційне провадження, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 01.04.2021. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.04.2021, внаслідок неявки представників відповідача та третьої особи,  розгляд апеляційної скарги відкладено до 13.04.2021.
Розпорядженням керівника апарату суду № 784/21 від 13.04.2021 у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чус О.В. призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у судовій справі №904/5611/20.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 13.04.2021 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л., суддів - Кощеєва І.М., Подобєда І.М..          Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.04.2021 апеляційну скаргу у даній справі прийнято до провадження зазначеним складом суду.
В судовому засіданні 13.04.2021 оголошено перерву до 15.04.2021.
В судове засідання 15.04.2021 представник третьої особи не з`явився, на адресу апеляційного господарського суду третьою особою направлено клопотання про розгляд справи без участі його представника.
У вказаному клопотанні третьою особою зазначено, що університет не заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає за доцільне продовження орендних правовідносин та просить врахувати сумлінне ставлення орендаря до виконання своїх зобов`язань під час дії договору.
В судовому засіданні 15.04.2021 прийнято вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 26.05.2015 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (орендодавцем) та фізичною особою-підприємцем Салій Вікторією Ярославівною (орендарем) укладено договір оренди індивідуально визначеного  (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №12/02-5734-ОД, відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нерухоме майно частину нежитлового вбудованого приміщення (реєстровий номер 37664469.1.РЩЩМВД340) (майно) площею 11,0 кв.м. (у тому числі 0,7кв.м. - площа загального користування), розміщене за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Першотравнева, 12 на 2-му поверсі 5-ти поверхової будівлі, що перебуває на балансі Державного вищого навчального закладу "Криворізький національний університет" (балансоутримувача), вартість якого визначена згідно з висновком про  вартість  на  25.12.2014  і  становить  за  незалежною  оцінкою 35    201 грн.
Відповідно до п. 1.2. договору майно передається в оренду з метою розміщення ксерокопіювальної техніки для надання населенню послуг з ксерокопіювання документів.
Пунктом 2.1. договору передбачено, що орендар вступає у строкове платне користування державним майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами договору (у разі оренди нерухомого майна на строк не менше ніж три - не раніше дати державної реєстрації договору) та акта приймання-передачі майна. 
Згідно з п. 3.1. договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропозицій її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995 (зі змінами) або за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без податку на додану вартість за базовий місяць розрахунку лютий 2015 року 229 грн 62 коп. .
Пунктом 3.12. договору передбачено, що у разі припинення (розірвання) договору оренди, орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла у повному обсязі, враховуючи санкції до державного бюджету та балансоутримувачу.    
Згідно з п.п. 5.11., 5.16. договору орендар зобов`язується здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна. Протягом 15 робочих днів після підписання договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних  послуг орендарю, у тому числі на компенсацію плати податку за землю або самостійно укласти договори на постачання комунальних послуг.
У разі наміру продовжити строк дії договору оренди, орендар зобов`язаний не пізніше ніж за два місяці до закінчення терміну дії договору оренди подати орендодавцю про це заяву з документами щодо виконання умов договору оренди (копія договору страхування державного майна, копія договору страхування цивільної відповідальності, платіжні доручення про сплату страхового платежу та інше). 
Відповідно до п. 10.1. договір укладено строком на один рік, що діє з 26.05.2015 по 25.05.2016 включно. 
У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення договору або зміну його умов після закінчення його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід`ємною частиною договору при обов`язковій наявності дозволу органу, уповноваженого управляти об`єктом оренди, якщо це не суперечить чинному законодавству України.  
26.05.2015 на підставі акту приймання-передачі в оренду нерухомого майна площею 11,0 кв.м, що знаходиться на балансі Державного вищого навчального закладу "Криворізькій національний університет" за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Першотравнева, 12 (а.с. 18 т. 1) відповідач передав в оренду позивачу вказане нерухоме майно.  
01.07.2016 між сторонами укладено додаткову угоду про внесення змін до вказаного вище договору, якою, зокрема, п. 10.1 договору викладено у такій редакції: "Цей договір є пролонгованим з 26.05.2016 по 25.05.2017 (включно)". 
02.08.2017 між сторонами укладено додаткову угоду про внесення змін до вказаного вище договору, якою, зокрема, п. 10.1 договору викладено у такій редакції: "Цей договір є пролонгованим з 26.05.2017 по 25.04.2020 включно".
19.05.2020  РВФДМУ по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях направило фізичній особі-підприємцю Салій В.Я. та Державному вищому навчальному закладу "Криворізькій національний університет" лист про припинення договору оренду (а.с. 26-27 т.1), в якому, в тому числі, посилалось на те, що відповідно до ст. 24 Закону України  "Про оренду державного та комунального майна", у зв`язку із закінченням терміну дії, договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 12/02-5734-ОД від 26.05.2015 є припиненим з 26.04.2020, та просило терміново, у відповідності до умов вказаного договору, повернути за актом приймання-передачі орендоване майно в належному стані балансоутримувачу та надати один примірник акту орендодавцю; при цьому відділенням зазначено, що станом на 14.05.2020 за договором рахується заборгованість   до   Державного   бюджету України   по  штрафних  санкціях у  розмірі 8 грн 87 коп., яку необхідно терміново сплатити і надати копії платіжних доручень.
Направлення вказаного листа відповідачем позивачу підтверджується копією конверту, в якому останній його отримав (а.с. 28 т.1).
Так, відповідно до штампу на конверті, зазначений лист здано до відділення поштового зв`язку "Укрпошта" для відправлення - 22.05.2020.
Посилаючись на обставини щодо одностороннього припинення з боку відповідача терміну дії  договору, продовження строку його дії після 25.04.2020, фізична особа-підприємець Салій В.Я. звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про визнання вказаного договору продовженим.  
За наслідками розгляду позову фізичної особи-підприємця Салій В.Я.  господарським судом прийнято оскаржуване рішення.
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 759 Кодексу за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Частиною 1 ст. 763 Кодексу передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.
За приписами ст. 764 Кодексу якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін договору оренди визначається за погодженням сторін.
У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.
Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону договір оренди припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.
Правовий аналіз наведених норм матеріального права свідчить про те, що після закінчення строку договору оренди державного майна він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. 
Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку орендодавець заперечив щодо поновлення договору, то такий договір припиняється. 
При цьому орендодавець має право відмовитися від договору, надіславши відповідну заяву протягом місяця після закінчення строку такого договору.
В контексті наведених норм заява орендодавця про припинення договору оренди за закінченням строку його дії є одностороннім правочином, який відображає волевиявлення орендодавця у спірних правовідносинах, що не потребує узгодження з орендарем в силу прямої норми закону, і є підставою для припинення відповідних зобов`язальних правовідносин.
Чинне законодавство не містить спеціальних вказівок щодо того, коли орендар вважається повідомленим чи способів такого повідомлення; у договорі сторони також не передбачили будь-які домовленості щодо того, коли вважається здійсненим повідомлення сторони про припинення чи зміну договору.
Аналогічні правові позиції викладено у постановах Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 24.02.2021 у справі 922/1718/20, від 04.03.2020 у справі № 910/6475/19, від 07.02.2018 у справі № 914/433/16, від 09.04.2019 у справі № 904/3415/18.
Отже, враховуючи наявний в матеріалах справи лист відповідача від 19.05.2020 про припинення договору оренди, який здано для відправлення 22.05.2020, тобто протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, господарським судом зроблено правильний висновок про відсутність у сторін взаємного волевиявлення (у тому числі мовчазного) на продовження строку дії договору на підставі    закону.     
У цьому зв`язку позовні вимоги задоволенню не підлягають. 
Тому рішення господарського суду слід залишити без змін.
Доводи скаржника про належне виконання умов спірного договору, в тому числі про сплату орендної плати, не свідчать про волевиявлення сторін на продовження договору та не свідчать про саму обставину продовження договору, оскільки, як встановлено п. 3.12 договору, у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. 
Як вірно зазначено господарським судом, позивач зобов`язаний сплачувати орендну плату до повернення об`єкту оренди (приміщення) орендодавцеві. 
Посилання скаржника, як на одну з підстав для продовження строку дії договору, укладання з третьою особою додаткової угоди від 11.06.2020 до договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №95-юр від 26.05.2015, а  також додаткової угоди від 11.06.2020 про компенсацію податку за землю №94-юр від 26.05.2015 до договору є необґрунтованими, оскільки такі укладення здійснені після припинення договору оренди, при цьому, балансоутримувач не є стороною за спірним договором.
Доводи скаржника щодо отримання листа відповідача про припинення договору оренди 28.05.2020, тобто після закінчення терміну на звернення до орендаря із заявою про його припинення та про те, що для правильного вирішення спору має значення не лише факт направлення однією зі сторін заперечень щодо його продовження, але й зміст такого заперечення, строк його направлення та момент отримання у визначений законом строк, колегією суддів не приймаються до уваги з огляду на таке.
У даному випадку, лист про припинення дії договору оренди направлений відповідачем позивачу в межах місячного терміну після закінчення строку дії договору, передбаченого Законом України "Про оренду державного та комунального майна".
Негативні наслідки неодержання орендарем звернення до нього, якщо таке звернення здійснене добросовісно і розумно, покладаються на орендаря, факт наявності відповідної заяви орендодавця та доказів її належного надсилання орендарю свідчить про добросовісне звернення орендодавця до орендаря, а відтак і про припинення договірних відносин між сторонами відповідно до приписів чинного законодавства.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19.
Посилання скаржника на те, що у разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну дії договору, а також на те, що Міністерство освіти і науки України не зверталося до орендаря з відповідним попередженням колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки матеріали справи не містять відомостей щодо намірів безпосередньо власника майна використовувати спірне приміщення для власних потреб.  
Посилання скаржника на окрему думку Великої Палати Верховного Суду у справі №910/719/19 від 19.05.2020 є необґрунтованими, оскільки відповідно до норм процесуального законодавства окрема думка не є обов`язковою для її застосування.
Отже, доводи скаржника не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, підстави для задоволення апеляційної даній справі відсутні.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 269,  275,  276,  282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:
- рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2021 у справі №904/5611/20 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;
-  постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови;
- повна постанова складена 26.04.2021 

Головуючий суддя                                                                      І.Л. Кузнецова

Суддя                                                                                          І.М. Кощеєв

Суддя                                                                                          І.М. Подобєд