П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
25 червня 2021 року                                                                м. Київ
 
справа № 756/14819/19
 
провадження № 22-ц/824/4900/2021
 
Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Іванової  І.В. (суддя-доповідач), Невідомої Т.О., Пікуль А.А.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 11 грудня 2020 рокуу складі судді Яценко Н.О., у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів, 
в с т а н о в и в:
 
У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , , в якому просила щомісячно стягувати з відповідача на користь сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) до досягнення останнім двадцяти трьох років.
Позивач також просила відшкодувати понесені нею судові витрати.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 16 вересня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.     
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11 листопада 2019 року і до 30 червня 2021 року.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Позивачем, 22 вересня 2020 року до суду першої інстанції було подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій вона просила стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 8 500 грн.
Додатковим рішенням Оболонського районного суду міста Києвавід 11 грудня 2020 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати за надання правової допомоги в сумі 4 000 грн.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви  ОСОБА_2 .
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 посилається на те, що подана ОСОБА_2 позовна заява про стягнення аліментів підписана особисто нею, що у апелянта викликає сумнів стосовно фактично виконаної роботи адвокатом.
Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи до суду не надходив.     
 
Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша статті 137 ЦПК України).
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята статті 137 ЦПК України).
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 16 вересня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Позивачем, 22 вересня 2020 року до суду першої інстанції було подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій вона просила стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 8 500 грн.
До вказаної заяви позивачем було додано: договір про надання правової допомоги № 10/19 від 14 жовтня 2019 року, укладений між адвокатом Володченко О.М. та ОСОБА_2 (а.с. 129, 130);
Звіт про надані послуги по вищевказаному договору, відповідно до якого адвокат Володченко О.М. зазначив послуги, які ним були надані заявнику, кількість потрачених на це годин та вартість таких послуг, яка в сумі складає 8 500 грн. (а.с. 131);
Розписку від 21 вересня 2020 року про отримання адвокатом Володченком О.М. від ОСОБА_2 8 500 грн. на виконання договору про надання правової допомоги № 10/19 від 14 жовтня 2019 року та відповідно до Звіту про надані послуги від 21 вересня 2020 року (а.с. 132). 
Таким чином, понесення судових витрат, а саме витрат на правову допомогу позивачем ОСОБА_2   було підтверджено належними та допустимими доказами.
Доводи апеляційної скарги про те, що позовна заява ОСОБА_2 підписана особисто нею, а не її адвокатом, у зв`язку з чим, у апелянта виникає сумнів щодо фактично виконаної роботи адвокатом, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки факт надання адвокатом Володченком О.М. правничої допомоги підтверджується матеріалами справи. Зокрема, виходячи з матеріалів справи, адвокатом Володченком О.М. була підготовлена позовна заява від 11 листопада 2019 року та інші процесуальні документи у даній справі (а.с. 35, 37, 38, 73-80, 94-95, 113-114). Факт участі адвоката Володченко О.М.  у судових засіданнях суду першої інстанції від 31 січня 2020 року, від 10 березня 2020 року, 16 вересня 2020 року підтверджується протоколами судових засідань (а.с. 70, 89-90, 115-118). Надання консультацій і роз`яснень клієнту з правових питань також охоплюється визначеними у статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» іншими видами правової допомоги, як і підготовка справи до розгляду, що передбачено пунктом 1 частини 1 статті 137 ЦПК України.
При цьому колегія суддів враховує, що відповідачем відповідно до ст. 137 ЦПК України не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, і без відповідного клопотання суд не в праві зменшувати розмір таких витрат.
Таким чином, суд першої інстанції надав повну та всебічну оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо розподілу судових витрат за результатами розгляду справи із дотриманням норм процесуального права, навів у судовому рішенні необхідне мотивування та врахував співмірність заявлених вимог зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, та дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 4 000 грн. витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги адвокатом. 
Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а додаткове рішення місцевого суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 389 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
 п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 11 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий:                                                                              

Судді: