УХВАЛА

28 травня 2021 року 
м. Київ
справа № 600/839/20-а
адміністративне провадження № К/9901/17826/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду                        Кашпур О.В.    перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, у якому просив:
визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Департаменту патрульної поліції №293 від 27 травня 2020 року «Про застосування до працівників управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції дисциплінарних стягнень» щодо застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади;
визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції №394 о/с про призначення ОСОБА_1 на посаду інспектора взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Чернівецькій області ДПП;
поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу чергової служби УПП Чернівецькій області;
зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 всі види грошового забезпечення, в тому числі премії, які недоотримав внаслідок звільнення з посади заступника начальника управління - начальника відділу чергової служби УПП в Чернівецькій області;
в частині поновлення на посаді заступника начальника управління - начальника відділу чергової служби УПП Чернівецькій області звернути до негайного виконання.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2021 року, у задоволені позову відмовлено.
11 травня 2021 року позивач засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2021 року. Скаржник, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності    Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої    статті 328 КАС України    учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої    статті 328 КАС України    підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою    статті 353 цього Кодексу.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)     статтею 328     цього Кодексу підстави (підстав). 
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України. 
Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що підставою касаційного оскарження зазначено пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідно до якої підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Оскаржуючи рішення судів попередніх інстанцій на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, позивач не вказав, які саме норми матеріального права неправильно застосовані чи які норми процесуального права порушено судами, не зазначені правові висновки Верховного Суду, стосовно конкретних норм права, які за наявності подібних правовідносин, не враховані судом апеляційної інстанції.
Скаржник наводить висновки із  постанов Верховного Суду без посилання на конкретну норму права, яку застосовано судами без врахування висновку, викладених у цих постановах.
Зміст касаційної скарги свідчить про те, що її аргументи зводяться до тлумачення норм матеріального права, що виключає можливість перегляду судових рішень з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені   статтею 341 КАС України.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Отже, враховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої    статті 332 КАС України.
Зважаючи на те, що касаційна скарга повертається, суд не вирішує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Керуючись статтею    248, пунктом 4 частини п`ятої статті    332 КАС України,
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                О.В. Кашпур