Справа № 1305/1516/12                                Головуючий у 1 інстанції: Перетятько О.В. 
Провадження № 22-ц/811/3587/20                 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О. 
Категорія:41

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 червня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
секретаря: Івасюти М.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 21 жовтня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

у червні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» звернулася до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі.
В обгрунтування заяви покликається на те, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 26 листопада 2011 року задоволено позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 014/08-5/11551-СК від 27.04.2006 року в сумі 2 416 109, 46 грн. та судові витрати в сумі 3 219 грн. Стверджує, що 30 травня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «ОКСІ БАНК» укладено договір про відступлення права вимоги №114/2-8, за умовами якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» передало АТ «ОКСІ БАНК» права вимоги, які виникли або можуть виникнути в майбутньому, зокрема право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 014/08-5/11551-СК від 27.04.2006 року. В подальшому вищезазначені права вимоги АТ «ОКСІ БАНК» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» відповідно до договору про відступлення права вимоги № 30052019 від 30 травня 2019 року. Зазначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Вважає, що до відкриття виконавчого провадження суд може замінити боржника або стягувача у виконавчому листі. З наведених підстав просить замінити стягувача, АТ «Райффайзен Банк Аваль», на його правонаступника, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» у виконавчому листі, виданому на виконання рішення Городоцького районного суду Львівської області від 26 листопада 2012 року у справі №1305/1516/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/08-5/11551-СК від 27.04.2006 року в розмірі 2 416 109,46 грн. та судового збору 3 219,00 грн. 
Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 21 жовтня 2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» задоволено.
Замінено стягувача у виконавчому листі з примусового виконання судового рішення Городоцького районного суду Львівської області від 26.12.2012 р. у справі № 1305/1516/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості із Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника – Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест».
Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для розгляду справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи. 
Апелянт стверджує, що подавала клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 21 жовтня 2020 року у зв`язку із запровадженням на території України карантину з метою запобігання розповсюдження гострого респіраторного захворювання COVID-19 та захворюванням на COVID-19 одного з членів її сім`ї, через що вона змушена була знаходитися на самоізоляції, однак бажала приймати участь у всіх засіданням та надавати свої пояснення. Зазначає, що її не було належним чином повідомлено про заміну кредитора у зобов`язанні, відтак вона має право не виконувати обов`язку зі сплати заборгованості новому кредитору у зобов`язанні до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора права вимоги у зобов`язанні. Вказує що судом розглянуто справу без повідомлення стягувача та державного виконавця, чим порушено принцип диспозитивності цивільного процесу. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
11 травня 2021 року ОСОБА_1 подала заяву про залишення апеляційної скарги без розгляду та повернення сплаченого судового збору в розмірі 420,40 грн.
Частинами 1-4 ст. 364 ЦПК України передбачено, що особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження. У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи, в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни. Особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відкликати її до постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. Особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення апеляційного провадження. За відмови від апеляційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги, постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження.
Враховуючи те, що нормами ЦПК України (в редакції чинній на момент звернення із заявою про залишення апеляційної скарги без розгляду) не передбачене процесуальне право особи на звернення до апеляційного суду з заявою про залишення апеляційної скарги без розгляду, колегія суддів вважає, що така заява не підлягає до задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Задовольняючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», суд першої інстанції виходив з того, що заявник став правонаступником всього майна, майнових прав та обов`язків АТ «Райффайзен банк Аваль», а відтак набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до осіб, які є боржниками за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 014/08-5/11551-СК від 27.04.2006 року, що є підставою для заміни стягувача у виконавчому листі.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).
Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:
1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);
2) правонаступництва;
3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);
4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Статтею 517 ЦК України передбачено, що укладаючи правочин про заміну кредитора у зобов`язанні первісний кредитор у зобов`язанні, повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.
Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові № 6-122цс13 від 20 листопада 2013 року, виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
При цьому процесуальне правонаступництво можна визначити як заміну сторони чи третьої особи у спірних або встановлених судом правовідносинах внаслідок зміни суб`єктів права або обов`язку в матеріальних правовідносинах. Тобто, спочатку має відбутися зміна у матеріальних відносинах, щодо яких розглянутий спір, а потім, як наслідок, здійснене процесуальне правонаступництво.
Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 26 листопада 2012 року позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/08-5/11551-СК від 27.04.2006 року в розмірі 302 297,09 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти згідно офіційного курсу НБУ станом на 04.07.2012 року становить 2 416 109,46 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 219 грн. 
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16 квітня 2013 року рішення Городоцького районного суду Львівської області від 26 листопада 2012 року залишено без змін.
На виконання рішення суду Городоцьким районним судом Львівської області 17 червня 2013 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/08-5/11551-СК від 27.04.2006 року в розмірі 2 416 109,46 грн. та судового збору в розмірі 3 219,00 грн.
З долученого до матеріалів справи договору про відступлення права вимоги № 114-2-8 від 30 травня 2019 року, укладеного між Акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» та Акціонерним товариством «Оксі Банк», вбачається, що Акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» передає (відступає) за плату, а Акціонерне товариство «Оксі Банк» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників та поручителів, вказаних у реєстрі боржників (портфелі заборгованості).
В подальшому між Акціонерним товариством «Оксі Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» укладено договір про відступлення права вимоги № 30052019 від 30 травня 2019 року.
Пунктами 2.1., 2.2. договору про відступлення права вимоги № 30052019 від 30 травня 2019 року передбачено, що Акціонерне товариство «Оксі Банк» передає (відступає), а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» приймає права вимоги до боржників та поручителів, зазначених у додатку № 1 до вищезазначеного договору.
З витягу з реєстру боржників, додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги № 30052019 від 30 травня 2019 року вбачається, що до ТзОВ «Фінансова компанія «Гефест» перейшло право вимоги за кредитним договором № 014/08-5/11551-СК від 27.04.2006 року.
Отже, відбулась договірна заміна сторони у матеріальних правовідносинах, що дає право на здійснення процесуального правонаступництва та заміну сторони.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент звернення із заявою) сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.
Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за заявою сторони (заінтересованої особи), державного або приватного виконавця суд замінює таку сторону виконавчого провадження її правонаступником. 
Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч. 5 ст. 442 ЦПК України).
Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для заміни сторони стягувача, Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль», на його правонаступника, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» у виконавчому листі, виданому Городоцьким районним судом Львівської області на виконання рішення Городоцького районного суду Львівської області від 26 листопада 2012 року у справі № 1305/1516/12, оскільки така заміна сторони відбулася в матеріальних правовідносинах на підставі договорів про відступлення права вимоги від 30 травня 2019 року.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не взято до уваги її клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на самоізоляції через виявлення в одного з членів її сім`ї захворювання на коронавірус COVID-19 спростовуються матеріалами справи, оскільки з оскаржуваної ухвали суду вбачається, що суд першої інстанції вмотивовано відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи через відсутність доказів, які б підтверджували зазначені в клопотанні обставини.
Разом з тим, ОСОБА_1 не була позбавлена можливості реалізувати своє право на участь в судому засіданні та надавати пояснення на підтримання своєї позиції, оскільки з метою забезпечення доступу до правосуддя під час дії в Україні карантину та на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» наказом Державної судової адміністрації України від 23.04.2020 року № 196 було затверджено Порядок роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, однак від відповідача заяв про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду на адресу суду не поступало, що свідчить про те, що вона не реалізувала своє право на участь в судовому засіданні.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 21 жовтня 2020 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.
Постанова складена 22.06.2021 року.

Головуючий: Шеремета Н. О.

Судді: Ванівський О.М. 

Цяцяк Р.П.