Номер провадження: 33/813/595/21
Номер справи місцевого суду: 947/35255/20 
Головуючий у першій інстанції Пучкова І.М. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        30.04.2021 року                                                                 м. Одеса

       Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання Томашевської К.В.,
осіб, які з`явилися до судового засідання:
-ОСОБА_1 , 
-захисника ОСОБА_1 – адвоката Єрусланової Т.Г.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2020 року визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та призначено стягнення у вигляді попередження. Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 420,40 грн. 
Не погоджуючись з зазначеною постановою судді, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2020 року та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оспорює законність й обґрунтованість постанови судді. Апелянт вказує, що їй не було відомо про судове слухання адміністративної справи відносно неї, оскільки у протоколі вказано, що розгляд справи відбудеться 06.11.2020 року, тобто у момент його складання, та у апелянта не було можливості реалізувати та захищати свої права. Апелянт пояснює, що конфлікт між учнями стався 06.10.2020 року, а ні 05.11.2020 року, як вказано в оскаржуваній постанові судді, при цьому, син апелянта – ОСОБА_2 зранку пішов до навчального закладу Одеського ліцею № 9, де на перерві між ним та ОСОБА_3 виникла сварка та бійка. Апелянт наголошує, що згідно Закону України «Про освіту», якщо дитина перебуває у школі, садку – відповідальність несе педагог та адміністрація освітнього закладу. Проте, апелянт ніяким чином не могла вплинути на дану ситуацію, оскільки дитина перебувала у школі.
Апелянт зазначає, що вона як мати належним чином виконує свої батьківськи обов`язки, дбає про фізичний, психологічний розвиток дитини, забезпечує сина належними умовами життя та навчання. Зокрема, ОСОБА_1 наголошує сину про недопустимість фізичного насилля щодо інших дітей. Однак, як вбачається з пояснень дітей, між ними виник конфлікт, сина апелянта першим схватив ОСОБА_4 , у зв`язку з чим ОСОБА_2 був вимушений захищатися. Також апелянт додає до апеляційної скарги фото синців її сина.
Апелянт звертає увагу, що всупереч вимогам ст. 256, 184 КУпАП, у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, в чому конкретно полягає з її боку ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання ОСОБА_2 , 2008 року народження, і чим конкретно це підтверджено. При цьому, зважаючи на відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення необхідного посилання на конкретний пункт статті, який порушила ОСОБА_1 , та визначення обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, що є складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, суд першої інстанції визнав ОСОБА_1 винною в ухиленні від виховання неповнолітнього сина та вчиненні вказаного вище правопорушення, за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, проте це прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ. 
Таким чином, апелянт вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 085704 від 06.11.2020 року складений без дотримання вимог процесуального закону, що тягне за собою визнання цих доказів недопустимими. Також, на думку апелянта, належних, допустимих та беззаперечних доказів, які б у своїй сукупності свідчили про те, що ОСОБА_1 , як мати, ухиляється чи не виконує покладені на неї обов`язки по вихованню дитини, матеріали справи не містять. 
Апелянт наголошує, що викладених обставин суд першої інстанції не з`ясував, чим допустив неповноту та однобічність розгляду справи, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови судді.
Дослідивши уважно матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників судового засідання, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на підставі наступного.
За вимогами статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Як вбачається з положень ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Згідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Проте, вказаних вимог закону суддя першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови дотримався не в повній мірі.
За вимогами ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до матеріалів справи, 06.11.2020 року працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №085704 від 06.11.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 06 листопада 2020 року не виконала обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 06.10.2020 року у ЗОШ № 9, м. Одеси, вул. Ак. Глушка, 1-Г, вдарив у око малолітнього ОСОБА_5 , чим причинив травму. Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Згідно п. 7 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 року № 1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.
Разом з тим, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №085704 від 06.11.2020 року вбачається, що такий протокол містить виправлення та закреслення в графі щодо повідомлення особи про розгляд справи в суді, що фактично не дає можливості встановити, на яку дату розгляду справи в Київському районному суді м. Одеси працівниками поліції повідомлена ОСОБА_1 : на 06.11.2020 року об 11-00 год. або на 16.11.2020 року на 11-00 год. 
Крім того, матеріалами справи встановлено, що дані матеріали відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП надійшли до районного суду 26.11.2020 року, тобто в будь-якому разі вже після визначеної в протоколі про адміністративного правопорушення дати розгляду справи в суді.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2020 року справу передано на розгляд головуючому судді.
Відповідно п. 2, 3 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду. 
З матеріалів справи встановлено, що справу розглянуто 07 грудня 2020 року за відсутності ОСОБА_1 на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. 
Стаття 277-2 КУпАП, що закріплює положення щодо повідомлення про розгляд справи, встановлює, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи (ч. 1 ст. 277-2 КУпАП).
Разом з цим, матеріали адміністративного провадження за ч. 1 ст. 184 КУпАП відносно ОСОБА_1 не містять відомостей про вчинення районним судом дій з забезпечення належного сповіщення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи відносно неї.
Європейський суд з прав людини в своїх рішення вказує, що загальна концепція справедливого судового розгляду, яка охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу, вимагає, щоб особу, щодо якої порушено провадження, було проінформовано про цей факт. Принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі із апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони мали змогу висловити свою позицію щодо кожного документа в матеріалах справи (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2018 року по справі «Созонов та інші проти України», п. 7).
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги про порушення прав ОСОБА_1 на захист знайшли підтвердження, оскільки об`єктивно підтверджуються вищезазначеними обставинами.
Тобто, апеляційним судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що працівниками поліції та судом першої інстанції порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що передбачений ч. 1 ст. 268 КУпАП, а саме щодо належного сповіщення ОСОБА_1 про розгляд справи відносно неї, у зв`язку з чим особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, була позбавлена можливості реалізувати права, надані їй ч. 1 ст. 268 КУпАП, зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, у зв`язку з чим оскаржувана постанова судді від 07.12.2020 року підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови, як це передбачено п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП.
При цьому, відповідно до положень ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.
Водночас, відповідно до п.7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Станом на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції спливли визначені ч.2 ст. 38 КУпАП строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП за протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 085704 від 06.11.2020 року. 
Апелянт вказує, що в даний час на розгляді в порядку цивільного судочинства перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди через протиправні дії відповідача, пов`язані з спричиненням неповнолітнім сином ОСОБА_1 ОСОБА_2 шкоди здоров`ю неповнолітньому сину позивача ОСОБА_7 і ухиленні відповідачки від виховання неповнолітнього сина та притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП. 
Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне додатково роз`яснити, що сторони конфлікту, що мав місце 06.10.2020 року в Одеському ліцеї № 9, не позбавлені можливості, використовуючи принцип змагальності, доводити свої вимоги або заперечення у порядку цивільного судочинства, в тому числі і для встановлення особи, винної у цьому конфлікті. 
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2020 року – скасувати та провадження у справі щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 184 частиною 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення – закрити, у зв`язку з закінченням строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Одеського апеляційного суду                                О.М. Таварткіладзе