Номер провадження: 22-ц/813/3902/21 
Номер справи місцевого суду: 2-1530/2009
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                Сегеди С.М.,
суддів:                Гірняк Л.А.,
                                       Комлевої О.С.,
               за участю:
               секретаря                Хухрова С.В.,
               представника апелянта ОСОБА_1 – адвоката Осадчого А.Ю.,
               
розглянувши у відкритому судовому засіданніапеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 05 жовтня 2020 року про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

                встановив: 

17.09.2020 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») звернувся до суду з заявою про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі за позовом ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ВАТ«ВіЕйБі Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування вимог посилався на те, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.01.2009 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ВіЕйБі Банк заборгованість за кредитним договором у розмірі 509 154,33 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1700 грн., витрати по інформаційному забезпеченню судового процесу у розмірі 30 грн. та додаткові витрати по розгляду справи у розмірі 45 грн.
28.11.2019 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги № 212009, відповідно до якого до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №162/07ф-7 від 06.06.2007 року.
Ухвалою Малиновського районного суду від 05.03.2020 року заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження по вказаній цивільній справі залишено без розгляду, оскільки на теперішній час цивільну справу знищено, тому заявник звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2020 року заява ТОВ «Вердикт Капітал» про відновлення втраченого судового провадження була задоволена (а.с. 86-88).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанцій норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2020 року та постановлення нової,  якою відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про відновлення втраченого судового провадження(а.с.92-94).  

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Вирішуючи питання про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 2-1530/2009 за позовом ВАТ “ВіЕйБі Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що відповідно до довідки архіву суду від 28.02.2020 року матеріали справи за позовом ВАТ “ВіЕйБі Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, знищені за строком зберігання. 
Проте, в архіві зберігаються: оригінал заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.01.2009 року (а.с.26-27), а також ухвали того ж суду: від 06.10.2008 року – про відкриття провадження у справі (а.с.24), від 25.11.2008 року –про забезпечення доказів у справі (а.с.25), від 06.07.2011 року – про залишення без задоволення заяви про скасування заочного рішення (а.с.28), від 24.01.2012 року - про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення (а.с.29-30).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.01.2009 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ “ВіЕйБі Банк” заборгованість за кредитним договором у розмірі 509 154 гривень 33 копійок, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1700 гривень, витрати по інформаційному забезпеченню судового процесу у розмірі 30 грн. та додаткові витрати по розгляду справи у розмірі 45 грн.
Відповідно ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішенням або в якій провадження закрито, проводиться у порядку встановленому цим кодексом.

При цьому суд правильно зазначив, що згідно ч. 1 ст. 493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.
Відповідно до ст. 489 ЦПУ України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов правильного висновку про необхідність відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі за позовом ВАТ “ВіЕйБі Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, суд в оскаржуваній ухвалі незаконно повторно вирішив питання про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ “ВіЕйБі Банк” заборгованість за кредитним договором № 162/07ф-7 від 06 червня 2007 року в сумі 509154 (п`ятсот дев`ять тисяч сто п`ятдесят чотири) гривні 33 копійки, судового збору в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, витрат по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу у розмірі 30 (тридцять) гривень та 45 (сорок п`ять) гривень додаткових витрат по розгляду справи.

Зазначені грошові кошти вже були стягнуті судовим рішенням по цивільній справі, провадження по якій підлягає відновленню і про що мається оригінал судового рішення.

Оскільки при вирішенні питання про відновлення втраченого судового провадження постановляється ухвала, то питання про здійснення повторного стягнення з боржника грошових коштів на користь стягувача, не може бути здійснено, то колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни оскаржуваної ухвали і виключення з її резолютивної частини абзаци третій та четвертий.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти заяви та доводів апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу у справі постановлено у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст.381 – 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
                                 постановив:        

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 05 жовтня 2020 року про відновлення втраченого судового провадження змінити.
Виключити із резолютивної частини ухвали абзаци третій та четвертий наступного змісту:
«Стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ “ВіЕйБі Банк” заборгованість за кредитним договором № 162/07ф-7 від 06 червня 2007 року в сумі 509154 (п`ятсот дев`ять тисяч сто п`ятдесят чотири) гривні 33 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, витрати по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу у розмірі 30 (тридцять) гривень та 45 (сорок п`ять) гривень додаткових витрат по розгляду справи».
В решті ухвалу залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено в перший робочий день 
після відпустки судді Сегеди С.М. - 14.06.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду:                 С.М. Сегеда        

               Л.А. Гірняк

О.С. Комлева