ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року 

м. Київ
справа № 365/178/17
адміністративне провадження № К/9901/16629/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області 
на постанову Згурівського районного суду Київської області від 23.06.2017 (суддя Денисенко Н.О.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03.08.2017 (колегія у складі суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П., Мацедонської В.Е.)
у справі № 365/178/17
за позовом  ОСОБА_1 
до Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

І. РУХ СПРАВИ

1.          14.03.2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просив:
-          визнати протиправними дії відповідача щодо не призначення та не виплати пільгової пенсії за віком, передбаченої п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з 09.06.2015;
-          зобов`язати відповідача здійснити призначення та виплату пільгової пенсії за віком, передбаченої п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з 09.06.2015.
2.          Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 14.03.2017 адміністративний позов в частині заявлених позовних вимог за період з 09.06.2015 по 13.09.2016 залишено без розгляду.
3.          Постановою Згурівського районного суду Київської області від 23.06.2017, залишеною без змін Київського апеляційного адміністративного суду від 03.08.2017, позов задоволено.
4.          04.09.2017 до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга відповідача на зазначені судові рішення. У касаційній скарзі відповідач просить скасувати оскаржувані рішення та прийняти нове, яким повністю відмовити у задоволенні позову.
5.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.09.2017 відкрито провадження у справі. 
6.          У зв`язку з ліквідацією Вищого адміністративного суду України справу було передано для розгляду до Верховного Суду. 

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

7.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно записів у трудових книжках позивач: з 04.01.1981 по 02.04.1981 та з 08.04.1981 по 01.09.1981 працював на посаді електрозварника на Радомишльському заводі, з 02.09.1981 по 01.08.1983 на посаді електрогазозварника в колгоспі «Маяк», з 21.08.1983 по 16.07.1992 на посаді електрозварника в колгоспі імені «Калініна», з 01.04.2016 по 13.09.2016 на посаді електрозварника СП ТОВ «Нива Переяславщини».
8.          Після досягнення 55-річного віку позивач звернувся до Управління із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах.
9.          Рішенням № 1562/06-05 від 17.06.2017 та листом № 3999/06-01 від 24.10.2016 відповідач відмовив у призначенні пенсії.
10.          Таке рішення обґрунтовано тим, що відсутні законні підстави для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за відсутності документів, що підтверджують результати атестації робочого місця відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 422.
11.          Управління зарахувало ОСОБА_1 пільговий стаж, який становить 8 років 10 місяців 26 днів роботи на посаді електрозварника в колгоспі імені «Калініна».
12.          Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

13.          В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що має необхідний стаж для призначення йому пільгової пенсії згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
14.          Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на правомірність його дій щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах. 

ІV. ОЦІНКИ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

15.          Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про наявність у позивача права на призначення пільгової пенсії відповідно до пункту "б" статті 13 Закону N 1788-XII.
16.          За висновками суду першої інстанції, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є: встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списках № 1 та № 2; документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці, яка провадилась з 21 серпня 1992 року. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

17.          У касаційній скарзі відповідач посилається на те, що згідно з нормами п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах призначаються працівникам за Списками №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженими за відповідний період роботи постановами  Кабінету Міністрів України від 22.08.1956 № 1173, від 11.03.1994 №162, від 16.01.2003 № 36 та з 01.08.1992 за результатами атестації робочих місць, проведення якої передбачає, зокрема санітарно-гігієнічні дослідження виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу, за якими підтверджується право працівника на пільги та компенсації, пов`язані із зайнятістю в несприятливих умовах праці.
18.          Зокрема, скаржник зауважує, що відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, організацій.
19.          Заявник при зверненні за призначенням пенсії не було надано жодної уточнюючої довідки для підтвердження пільгового стажу роботи.
20.          Довідки № 1002 від 05.09.2016 та № 171 від 08.02.2017, додані позивачем як докази до позовної заяви, при зверненні за призначенням пенсії не надавались. Крім того, Довідка №  1002 від 05.09.2016 не містить відомостей про те, якими саме Списками передбачена посада, яку займав ОСОБА_1 за вказаний період, та не вказано підстав видачі довідки, а саме номерів та періодів проведення атестації даного робочого місця. 
21.          Атестація робочого місця обов`язково потрібна для зарахування до пільгового стажу періодів роботи після 21.08.1992 (робота за період з 21.08.1992 по серпень 1993 - на посаді електрозварника Яготинського СМУ; з 07.07.1998 по 21.06.1999 - на посаді електрозварника Згурівського цукрового заводу; з 02.08.2000 по 28.10.2003 - на посаді газоелектрозварника ПТОВ «Нива Переяславщини»; з 15.02.2005 по 01.01.2008 - на посаді зварника («Нива Переяславщини») з 02.01.2008 - електрозварником («Нива Переяславщини»), а з 01.04.2016 - електрозварник ручного зварювання).
22.          25.09.2017 до Вищого адміністративного суду України надійшли заперечення на касаційну скаргу, у яких позивач просить залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

23.          Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків. 
24.          Відповідно до пункту "б" статті 13 Закону N 1788-XII на пільгових умовах право на пенсію за віком незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
25.          Статтею 62 Закону N 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
26.          Пунктом 3 Порядку N 383 встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
27.          Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 1 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.
28.          Розділом XXXII «Загальні професії» списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, передбачалися професії «газозварювальник», «електрозварювальник».
29.          Розділом XXXIII «Загальні професії» списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, передбачалися професії «газозварювальник», «електрозварювальник».
30.          Постановою Кабінету Міністрів від 11.03.1994 № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII «Загальні професії» передбачені професії «електрозварники» та «газозварники».
31.          З огляду на вищезазначене, професія електрозварника та (газоелектрозварника) передбачена у всіх списках № 2, що спростовує доводи скаржника.
32.          Колегія суддів зауважує, що відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16 січня 1985 року № 17/2-54 професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах. Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.
33.          Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.12.2019 у справі № 535/103/17.
34.          Крім того, за змістом касаційної скарги, відповідач заперечує проти зарахування до пільгового стажу періодів роботи після 21.08.1992, у зв`язку з відсутністю атестації робочого місця на відповідній посаді ( електрозварника, газоелектрозварника).
35.          Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах, а саме:

« <…> особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку N 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку N 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
…
<…>  особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком N 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком N 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону N 1788-XII.
Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком N 1.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
За таких обставин з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі N 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі N 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах N 21-51а15, та N 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі N 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі N 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі N 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі N 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці».

36.          Суд не знаходить підстав для відступу від цього правового висновку у справі, що розглядається.
37.          Отже, у справі, що розглядається, суди дійшли вірного висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пільгової пенсії у зв`язку з відсутністю доказів проведення роботодавцем атестації робочого місця.
38.          Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судами оскаржуваних рішень і погоджується з їхніми висновками у справі, якими доводи скаржника відхилено.
39.          Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
40.          Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359  КАС України, Суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області залишити без задоволення.
Постанову Згурівського районного суду Київської області від 23 червня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року у справі № 365/178/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.          

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб