ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2021 року          м.Дніпро         Справа №  908/2731/20
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),
суддів: Березкіної О.В., Антоніка С.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Алтрейд ЛТД" на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.12.2020, ухвалене суддею Корсун В.Л., м. Запоріжжя, повний текст якого підписаний 30.12.2020, у справі №908/2731/20 
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Преформ", м. Дніпро
до товариства з обмеженою відповідальністю "Алтрейд ЛТД", Запорізька область, Вільнянський район, м. Вільнянськ
про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року до Господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод Преформ" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтрейд ЛТД" заборгованості за  договором постачання від 08.01.20 № 80120/6 в сумі 178 636,97 грн, з яких: 159    827,63 грн. основний борг, 3 287,88 грн. 3 % річних, 14 593,85 грн. пеня, 925,61 грн. інфляційні втрати.
Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором від 08.01.20 № 80120/6 в частині повної та своєчасної оплати поставленої продукції на загальну суму 159 827,63 грн. З підстав порушення відповідачем грошового зобов`язання позивач, окрім суми основного боргу просить також стягнути з відповідача пеню на підставі п.7.1 договору,  3 % річних та інфляційні, передбачені ст. 625 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.12.2020 у справі №908/2731/20 позовні вимоги задоволено.  
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтрейд ЛТД" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Преформ"  159  827,63  грн. 63 коп. основного боргу. 
В подальшому, з огляду на не вирішення судом питання щодо позовних вимог про стягнення 3 % річних за користування чужими коштами у розмірі 3  287,88 грн., пені у розмірі 14  593,85 грн., інфляційних втрат у розмірі 925,61 грн. та питання щодо стягнення судового збору, Господарським судом Запорізької області 14.01.2021 ухвалено додаткове рішення, яким у задоволені позовних вимог в частині стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат відмовлено.
Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Алтрейд ЛТД" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Преформ" 2  397 грн. 38 коп. судового збору.
Не погодившись із зазначеним рішенням суду у задоволеній частині, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Алтрейд ЛТД", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема такою обов"язковою підставою для скасування рішення суду, як розгляд справи за відсутності учасника не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання,  нез"ясування обставин справи, зокрема позовну заяву від 14.09.2020 обґрунтовано наявністю простроченої заборгованості станом на 12.10.2020, тобто обставиною, що може виникнути лише на майбутнє після подання позову, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції взагалі не встановлено наявності заборгованості, оскільки будь-яких посилань на відповідні докази рішення суду не містить. 
Також апелянт зауважує, що не зрозуміло за яким саме договором судом стягнена заборгованість, оскільки у рішенні суду наявна суперечлива інформація, зокрема зазначено, що правовідносини сторін виникли на підставі договору від 05.03.2019 №05.03/297, в той час, як в подальшому суд вказав, що позивачем виконані умови договору від 08.10.2020 №80120/16.
Апелянт наголошує, що є незрозумілим період, за який стягується заборгованість, оскільки у тексті рішення міститься посилання на наявність заборгованості, зазначеної у позовній заяві від 14.09.2020, станом на 12.10.2020. Таким чином, судом не досліджено та не надано оцінки тій обставині, що позивач обґрунтовує свій позов обставиною, що виникне у майбутньому після подання позову.
Також зауважує на наявність такої обов"язкової обставини для скасування рішення суду, як порушення норм процесуального права, зокрема розгляд справи за відсутності сторони, не повідомленої належним чином про дату, час і місце засідання суду (п.3 ч.3 ст.277 ГПК України).   

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, правом, передбаченим ст..263 ГПК України, не скористався. Про надання часу для подання відзиву на апеляційну скаргу повідомлено ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.04.2021, яку у зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, про що складений акт від 23.11.2020, надіслано його представнику (адвокату Трикоза Т.В.) на електронну адресу, яка зазначена в позовній заяві trikoza@dynasty.legal 
Відповідне оголошення про відкриття апеляційного провадження у цій справі для позивача та відповідача розміщене на офіційному сайті суду. 

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2021 для розгляду справи №908/2731/20 визначена колегія суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Березкіна О.В., Антонік С.Г.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.01.2021 (суддя - доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтрейд ЛТД" залишено без руху у зв`язку з неподанням доказів оплати судового збору у встановленому порядку та розмірі (3596,12 грн), неподання доказів направлення скарги позивачу листом з описом вкладення. Апелянту наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.
14.04.2021 (подано до відділення поштового зв"язку 13.04.2021) від скаржника до суду, на виконання вимог ухвали від 27.01.2021, надійшов супровідний лист із доданим до нього платіжним дорученням № 171 від 07.04.2021 про сплату 3596,12 грн. та докази направлення позивачу апеляційної скарги.
З урахуванням тимчасової непрацездатності судді - члена колегії суддів Антоніка С.Г., з метою дотримання процесуального строку на вчинення певної процесуальної дії, а саме - відкриття провадження у справі, на підставі розпорядження керівника апарату від 16.04.2021 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та відповідно до протоколу від 16.04.2021 для вчинення певної процесуальної дії визначена колегія суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Березкіна О.В., Дармін М.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.04.2021 (колегія суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Дармін М.О., Березкіна О.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача  на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.12.2020  у справі  №908/2731/20; з урахуванням ціни спору та положень ст.270 ГПК України справу вирішено розглядати в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) сторін; сторонам наданий строк для подання відзиву, заяв, клопотань.
З урахуванням виходу на роботу судді Антоніка С.Г., з метою дотримання принципу незмінності складу колегії суддів, на підставі розпорядження керівника апарату від 08.06.2021 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 08.06.2021 для розгляду цієї справи визначена колегія суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Березкіна О.В., Антонік С.Г., які ухвалою суду від 08.06.2021 прийняли справу до свого провадження. 
  
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.         
В матеріалах справи міститься договір постачання  №80120/16 від 08.01.2020, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД ПРЕФОРМ", (Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "АЛТРЕЙД ЛТД" (Покупець), за умовами якого (п. п. 1.1. - 1.2. договору) предметом даного договору є преформа, кришка для пляшок та ручка для пляшок (товар). Товар має відповідати вимогам ТУ У 22.2-39632675-001:2016 для пре-форми та/або ТУ У 22.2-39632675-002:2016 для кришки та ручки. Постачальник зобов`язується поставляти й передавати у власність Покупцеві товар для використан ня його в господарській діяльності, а Покупець зобов`язується приймати товар й оплачувати його вартість.
Згідно із розділом 2. договору, товар, зазначений у п. 1.1. даного договору, поставляється Покупцеві партіями (п. 2.1.). Асортимент, кількість, одиниця виміру, ціна одиниці, загальна вартість партії товару вказується у видаткових накладних щодо кожної партії товару, за попереднім узгодженням між Сторонами (п. 2.2.). Загальна кількість та асортимент товару, що поставляється за цим договором, складає сукупність кількості поставленого товару Покупцю згідно із видатковими накладними (п. 2.3.).
Ціна товару (п. 4.1. договору) визначається за домовленістю між сторонами та фіксується у відповідній видатковій на кладній на відвантаження товару, яка є невід`ємною частиною даного договору. Загальна ціна договору, складає суму усіх поставок, які здійснені Сторонами та оплачені протягом дії цього Договору, але не більше ніж 15 мільйонів гривень.
Згідно із п. 4.5. договору, умови оплати: відтермінування платежу протягом 30 календарних днів з моменту отри мання продукції Покупцем. 
Пунктом 4.6. договору передбачено, що форма оплати - безготівковий розрахунок платіжним дорученням, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника грошових коштів згідно виставленого рахунку. Покупець у випадку здійснення часткової оплати рахунку Постачальника здійснює платіж згідно кратної кількості поставленої партії товару.
У відповідності до п. 6.1. договору, даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.20, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.
Згідно із п. 7.1. договору, у випадку прострочення в оплаті поставленого товару/ в зарахуванні коштів на рахунок постачальника, покупець сплачує на користь  постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загаль ної вартості не оплаченого товару/суми незарахованих коштів, за кожний день порушення строків опла ти/зарахування коштів. Сплата пені не звільняє покупця від виконання зобов`язань по оплаті.
У березні 2020 року, як зазначив позивач, на виконання умов Договору№80120/16 від 08.01.2020, останній поставив відповідачу товар, що підтверджується видатковими накладними №40312 від 04.03.2020 на суму 38 167,10 грн, від 10.03.2020 №100307 на суму 20 578,66 грн, від 20.03.2020 №200313 на суму 71 024,10 грн, від 30.03.2020 №300309 на суму 49 254,96 грн, від 31.03.2020 №310314 на суму 48 802,81 грн та товарно-транспортними накладними до них, всього на загальну суму 227 827,63 грн. (а.с.13-21). У вказаних накладних визначено найменування, кількість та вартість товару; зазначені видаткові накладні підписані уповноваженими особами сторін та скріплені печатками постачальника та покупця. 
Таким чином, позивач взяті на себе зобов`язання за Договором виконав належним чином і у повному обсязі.
Як зазначив позивач у позовній заяві, свої договірні зобов"язання відповідач виконав неналежним чином та станом на дату подання позовної заяви за ним обліковується заборгованість в сумі 159 827,63 грн., яка і заявлена до стягнення. 
Несплата відповідачем заборгованості за поставлений товар в повному обсязі і стала підставою звернення позивача до суду з позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.
Крім того, позивачем були заявлені до стягнення пеня в сумі 14 593,85 грн, нарахована згідно з п.7.1 договору за період з 04.04.2020 по 13.10.2020, інфляційні втрати в розмірі 925,61 грн за загальний період квітень-вересень 2020, три відсотки річних в сумі 3287,88 грн за загальний період з 04.04.2020 по 13.10.2020. 

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем належним чином доведена поставка товару відповідачу, втім відповідачем своїх зобов"язань з його повної та своєчасної оплати не виконано, що є підставою для стягнення заборгованості в примусовому порядку.
Оскільки питання неустойки, відсотків річних та інфляційних втрат, розподілу судового збору не було вирішено судом у рішенні, то додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 14.01.2021 відмовлено у задоволені позовних вимог в частині стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Алтрейд ЛТД" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Преформ" 2  397 грн. 38 коп. судового збору.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції визнав недоведеним розрахунок цих вимог, оскільки матеріалами справи підтверджена поставка товару за п"ятьма накладними на загальну суму 227 827,63 грн, в той час, як до стягнення заявлена менша сума, при цьому позивачем не зазначено коли та на підставі якого документу здійснена часткова оплата; також позовну заяву датовано 14.09.2020, втім розрахунок вищезазначених вимог у ній здійснено станом на 13.10.2020 та на загальну суму заборгованості. Відтак, з урахуванням відсутності необхідних вихідних даних, суд позбавлений можливості самостійно перевірити вірність розрахунку заявлених нарахувань. 
Оскільки апелянтом рішення оскаржується лише в частині основної заборгованості, стягненої рішенням від 30.12.2020, то з урахуванням положень ч.1 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення лише в межах заявлених вимог. 

Колегія суддів лише частково погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.
Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
Зазначена стаття повністю кореспондується зі ст.174 Господарського кодексу України. 
Статтями  202,  203,  207 ЦК України  унормовано, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Колегія суддів зазначає, що договір № 80120/16 від 08.01.2020, копія якого наявна в матеріалах справи, не містить підпису з боку позивача - директора ТОВ "Завод Преформ" Рубанова М.О. 
Отже, не можливо стверджувати, що між сторонами підписаний договір від 08.01.2020, відтак, висновок суду першої інстанції про укладеність між сторонами договору поставки №80120/16 від 08.01.2020 є передчасним.  

В свою чергу, за приписами ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Згідно зі ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Статтею 642 ЦК України регламентовано, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.  Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Згідно зі  статтею 627 ЦК України, відповідно до   статті 6 цього Кодексу  сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього   Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За приписами  ст. 628 ЦК України  зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
За    статтею 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з ч. 1 ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду.  
Таким чином, фактом підписання видаткових накладних №40312 від 04.03.2020 на суму 38 167,10 грн, від 10.03.2020 №100307 на суму 20 578,66 грн, від 20.03.2020 №200313 на суму 71 024,10 грн, від 30.03.2020 №300309 на суму 49 254,96 грн, від 31.03.2020 №310314 на суму 48 802,81 грн та товарно-транспортних накладних до них, які містять асортимент продукції, її кількість та вартість, засвідчивши факт приймання товару, відповідач вчинив конклюдентні дії по укладенню договору купівлі-продажу (поставки) товару у спрощений спосіб та схвалив правочин щодо поставки товару. До вказаних відносин застосовуються норми права, що регулюють питання купівлі-продажу та виконання зобов`язань.
Відносини, що виникли із договору купівлі-продажу (поставки), є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст. ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
Статтею 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно з частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України  з урахуванням особливостей, що передбачені цим Кодексом.
Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. 
Статтею 265 Господарського кодексу України регламентовано, що за договором поставки одна  сторона  -  постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -  покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний  товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 655, ч. 1 ст. 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. 
Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного з законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.      
Відповідно до   статті 599 Цивільного кодексу України  зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
З урахуванням доведення позивачем належними та допустимими доказами факт поставки відповідачу товару на загальну суму 227 827,63 грн, її неоплату відповідачем у повному обсязі, доказів протилежного матеріали справи не містять, в зв"язку з чим заявлено до стягнення суму 159 827,63 грн, суд першої інстанції у резолютивній частині рішення дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення позовних вимог стосовно стягнення основної суми заборгованості, в зв"язку з чим підставно задовольнив позовні вимоги в цій частині.

Доводи апелянта, що судом першої інстанції взагалі не встановлено наявності заборгованості, оскільки будь-яких посилань на відповідні докази рішення суду не містить, приймаються колегією суддів частково. Зокрема, з урахуванням наявності у справі первинних документів, якими підтверджується факт поставки товару, відсутності доказів її оплати з боку відповідача, суд апеляційної інстанції констатує, що факт заборгованості встановлений та підтверджений. В той же час, суд першої інстанції дійсно при невеликій кількості видаткових накладних (5 шт.) не зазначив у мотивувальній частині рішення такої обов"язкової складової рішення, як докази, що підтверджують фактичні обставини справи, пославшись на загальну фразу щодо їх наявності у справі.
Щодо доводів апелянта про не встановлення судом першої інстанції за яким саме договором виникла заборгованість, оскільки у рішенні суду наявна суперечлива інформація, зокрема зазначено, що правовідносини сторін виникли на підставі договору від 05.03.2019 №05.03/297, в той час, як в подальшому суд вказав, що позивачем виконані умови договору від 08.10.2020 №80120/16, не приймаються судом апеляційної інстанції, враховуючи встановлені обставини справи щодо не підписання договору з боку позивача, а відтак, неможливість констатувати його укладеність між сторонами; встановлення судом апеляційної інстанції факту укладення між сторонами договору поставки у спрощений спосіб шляхом прийняття товару за видатковими накладними. 

Колегія суддів звертає увагу скаржника, що останній не заперечує факту наявності договірних відносин між сторонами (навіть, і укладених у спрощений спосіб), не спростовує факту поставки продукції за видатковими накладними взагалі та заявленої до стягнення суми заборгованості, доводи апеляційної скарги зводяться до порушень норм процесуального законодавства щодо відображення у рішенні суду фактичних обставин справи.   

Стосовно посилань скаржника на наявність такої обов"язкової обставини для скасування рішення суду, як порушення норм процесуального права, зокрема розгляд справи за відсутності сторони, не повідомленої належним чином про дату, час і місце засідання суду (п.3 ч.3 ст.277 ГПК України), то вони спростовані матеріалами справи. Зокрема, ухвалою господарського суду від 02.11.2020 відкрито провадження у справі №908/2731/20; вирішено її розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін; сторонам наданий час для подання відзиву на позов, заперечень на відзив (а.с.34). Вказану ухвалу направлено обом сторонам засобами поштового зв"язку та отримано позивачем 05.11.2020 та відповідачем 03.11.2020, що підтверджується поштовими повідомленнями наявними у справі (а.с.40, 41). Таким чином, судом дотримано вимог ст.ст.120, 242 ГПК України щодо повідомлення сторони про дату, час і місце розгляду справи, вручення судового рішення.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Таким чином, ризик неподання відзиву на позов несе виключно відповідач.  

Відповідно до частини першої, четвертої статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
З огляду на правильний висновок, здійснений у резолютивній частині рішення про задоволення позову в частині основної заборгованості, втім, помилковість висновку суду першої інстанції про укладення між сторонами договору поставки від 08.01.2020, в той час, як договір поставки укладений сторонами у спрощений спосіб шляхом підписання видаткових та товарно-транспортних накладних, а відтак, не відповідність висновку суду обставинам справи, колегія суддів вважає необхідним змінити мотивувальну частину рішення, виклавши її в редакції даної постанови.  
Доводи апеляційної скарги практично в повному обсязі не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення в апеляційному порядку, тому в задоволенні скарги слід відмовити. Щодо доводів про відсутність посилань у рішенні на докази, які підтверджують фактичні обставини справи, які визнані слушними судом апеляційної інстанції, втім, мотивувальна частина рішення змінюється за інших підстав. 

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Оскільки загальна ціна позову становить 178 636,97 грн., тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України дана справа відноситься до категорії  малозначних справ, у зв`язку з чим відповідно до ст. 287 ГПК України судові рішення у даній справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.  

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282-284 ГПК України, суд
                                                                
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Алтрейд ЛТД", Запорізька область, Вільнянський район, м. Вільнянськ на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.12.2020 у справі № 908/2731/20 - залишити без задоволення.
Рішення  Господарського суду Запорізької області від 30.12.2020 у справі №908/2731/20 - змінити в мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови.
Решту рішення Господарського суду Запорізької області від 30.12.2020 у справі №908/2731/20 - залишити без змін.
Судові витрати товариства з обмеженою відповідальністю "Алтрейд ЛТД", Запорізька область, Вільнянський район, м. Вільнянськ за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено та підписано 08.06.2021.
         
Головуючий суддя                                                                                           О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                              О.В. Березкіна 

Суддя                                                                                                                         С.Г. Антонік