ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/7514/20                                                                     Суддя (судді) першої інстанції: Колеснікова І.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  19 квітня 2021 року                                                                                            м. Київ

          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
          Головуючий суддя                    Грибан І.О.,
          судді:                                        Ключкович В.Ю.,
                                                  Парінов А.Б.,          

          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
У С Т А Н О В И В:

           ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України в якому просив:
          - визнати протиправним та скасувати пункт 25 рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, який отримав захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; 
          - зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як військовослужбовцю, який отримав захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності з 16.03.2020 в розмірі 50-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2020 року, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та в Порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.
          Позов мотивовано протиправністю рішення Міністерства оборони України в частині відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням захворювання, пов`язаним із захистом Батьківщини, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, оскільки право отримання одноразової грошової допомоги у розумінні Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та їх сімей» не пов`язується з часом та місцем звільнення з військової служби, а пов`язується із фактом та часом встановлення інвалідності військовослужбовцю, який звільнений з військової служби, та яка настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, отриманих під час виконання позивачем обов`язків військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.
           Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року в задоволенні позову відмовлено повністю.
          Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю. 
          Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
          З огляду на зазначене, апелянт вважає, що неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а також не повне з`ясування обставин справи мало наслідком прийняття незаконного та необґрунтованого рішення, яке відповідно до положень ст. 317 КАС України підлягає скасуванню.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
          Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого останній зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не ґрунтується на фактичних обставинах справи у зв`язку з чим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 січня 202 року без змін.
          Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
          Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 , на підставі посвідчення серії НОМЕР_1 , виданим 21.05.2018 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій.
          Наказом від 02.12.2019 №258 старшого сержанта ОСОБА_1 , водія відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.11.2019 №60-РС, звільнено у запас за підпунктом «й» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», виключено з 02.12.2019 зі списків особового складу Яготинського районного військового комісаріату та всіх видів забезпечення. 
          Згідно довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0005636, ОСОБА_1 встановлено 16.03.2020 ступінь втрати професійної працездатності у відсотках – 25% внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.
          Позивач звернувся до Яготинського районного військового комісаріату із заявою від 28.04.2020 про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ступеня втрати професійної працездатності у відсотках – 25%.
          Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом від 05.06.2020 №78, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки ступінь втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, позивачу встановлено 16.03.2020, тобто після сплину тримісячного строку після звільнення з військової служби.
          Вважаючи протиправною відмову у призначенні одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням ступеня втрати працездатності, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, позивач звернувся з позовом до суду.
          Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що про правомірність відмови відповідача, оскільки ступінь втрати працездатності позивачу встановлено у термін, що перевищує трьох місячний строк, встановлений пунктом 7 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ.
          Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
          Відповідно до статті 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII, гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.
          Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
          Відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (в редакції Закону  № 2522-VIII від 06.09.2018, чинній на час звільнення позивача та визначення йому ступеня втрати працездатності ) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема: отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби (підпункт 7 пункту 2 статті 16).
          Відповідно до п.3,4 ст.16-3 цього Закону встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства.
          Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
          У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.
          Пунктом 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (в редакції, чинній на час встановлення позивачу інвалідності, далі по тексту – Порядок №975), встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
          Пунктом 11 Порядку №975 визначено перелік документів, які військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу.
          Відповідно до пункту 13 Порядку № 975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
          Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
          Згідно пункту 12 Порядку №975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів – військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
          Отже, з наведеного вище убачається, що підставою для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності є дотримання сукупності умов: отримання військовослужбовцем захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби та встановлення причинного зв`язку захворювання військовослужбовця із виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності.
          Відтак, у разі встановлення часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону №2011-ХІІ після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.
          Правова позиція аналогічного змісту щодо подібних правовідносин наведена у постановах Верховного Суду від 21.11.2019 у справі №2040/5602/18, від 25.04.2019 у справі №806/2508/18, від 22.03.2019 у справі №2340/2993/18, від 22.01.2020 у справі №620/601/19.
          З матеріалів справи убачається, що наказом від 02.12.2019 №258 ОСОБА_1 звільнено у запас за підпунктом «й» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». 
          Згідно довідки від 16.03.2020 серії АГ №005636, ОСОБА_1 встановлено з 16.03.2020 втрату працездатності – 25%, причиною втрати професійної працездатності встановлено – захворювання пов`язані із захистом Батьківщини.
          Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки, 
позивачу вперше встановлена часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності понад тримісячний термін після звільнення зі строкової військової служби, право на отримання одноразової грошової допомоги за статтею 16 Закону №2011-ХІІ у позивача відсутнє.
          Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
          Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
          Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
          Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.
          У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи позивача не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
          З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
          Рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

          Головуючий суддя                                                            І.О. Грибан

          Судді:                                                                                В.Ю. Ключкович

                                                                                          А.Б. Парінов

          
          (повний текст постанови складено 19.04.2021р.)