ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
іменем України

08 квітня 2021 року
м. Харків

справа № 642/8198/19
провадження № 22-ц/818/620/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Котелевець А.В.,
суддів – Бурлака І.В., Яцини В.Б.
за участю секретаря – Огар І.В.,

учасники справи:
позивач – Акціонерне товариство «Харківобленерго»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
представники – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_3 – представника  ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 03 березня 2020 року в складі судді Грінчук О.П.,
у с т а н о в и в :

05 грудня 2019 року  Акціонерне товариство «Харківобленерго» (далі – АТ «Харківобленерго») звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі  5 182,80 грн за період з 01 жовтня 2017  року по 01 січня 2019 року, посилаючись на те, що відповідачка була споживачем послуг, які надавались АТ «Харківобленерго» за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що позивач у період з жовтня 2017 року по січень 2019 року не вносила плату за надані послуги, утворилась заборгованість у зазначеному розмірі, яку позивач просив стягнути на свою користь з відповідача.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 03 березня 2020 року позовні вимоги АТ «Харківобленерго -  задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Харківобленерго» заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 5 182,80 грн та судовий збір в розмірі 1921,00 грн. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачка належним чином не виконала грошові зобов`язання щодо оплати спожитої нею електричної енергії.

05 жовтня 2020 року ОСОБА_3 – представник ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог АТ «Харківобленерго».
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про розгляд справи. Суд першої інстанції копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з доданими до неї документами, будь - якого судового повідомлення чи повістки про виклик, а також ухваленого судового рішення – на належну адресу відповідача не направляв. Зазначає, що ОСОБА_1 не є власницею квартири АДРЕСА_2 , але згідно з інформаційною довідкою № 99263473 від 04 жовтня 2017 року вказана квартира протягом 2016 – 2017 року була відчужена неодноразово. Судом першої інстанції не перевірено належність квартири станом на час розгляду справи, і відповідно висновок про наявність укладеного договору про користування електричною енергією зроблено на припущеннях. 

14 грудня 2020 року Левада Р.М. – представник АТ «Харківобленерго» подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відзив мотивовано тим, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України). 
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України – в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.
Так, за правилами частин другої-шостої статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. судові виклики здійснюються судовими повістка про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам справи судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
Згідно з частинами першою-шостою статті 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Якщо особа не проживає за адресою, повідомленою суду, судова повістка може бути надіслана за місцем її роботи.
За змістом пункту 1 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.
03 березня 2020 року за відсутності сторін по справі постановлене заочне рішення. Проте відомості щодо направлення ОСОБА_1 повістки на належну адресу, про виклик на зазначену дату у справі відсутні, як і будь-які інші докази повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце судового засідання.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_3  – представник  ОСОБА_1    зазначає про те, що матеріали справи не містять жодних доказів направлення/вручення судової повістки її довірителю на її адресу проживання і реєстрації.
Таким чином, вбачається, що суд першої інстанції взагалі не викликав ОСОБА_1 у судове засідання і вирішив справу та постановив рішення 03 березня 2020 року за відсутності боржника без будь-яких доказів її належного повідомлення про судове засідання. 
Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обгрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (пункт 3 частини третьої статті 376 ЦПК України). 
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови по суті позовних вимог.
Щодо суті спору, то слід зазначити таке.
Матеріали справи свідчать, що 30 червня 2011 року між АТ «Харківобленерго» та ОСОБА_1 було укладено договір про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до пункту 11 договору встановлено обов`язок споживача оплачувати спожиту електричну енергію за адресою АДРЕСА_1 відповідно до умов договору та вносити плату за спожиту електричну енергію виключно на розподільчий рахунок енергопостачальника в повноважному банку.

Пунктом 29 договору передбачено, що цей договір може бути розірваний достроково у разі зміни споживачем місця проживання та остаточного припинення користування електричною енергією.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 22 грудня 2015 року, посвідченого посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.А. за реєстровим номером 1931, квартира відчужена на користь третьої особи.

Згідно з інформаційною довідкою № 99263473 від 04 жовтня 2017 року вказана квартира протягом 2016-2017 років була відчужена неодноразово.

Згідно Інформації № 209991551 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на час розгляду справи власник знов змінився.

Розмір заборгованості за споживання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується довідкою АТ «Харківобленерго» про нарахування та оплату.
У статті 1 Закону України «Про електроенергетику» визначено, що енергія це електрична чи теплова енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу.
Відповідно до частини 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до пункту 84 статті першої Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 року № 2019-VIII споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

Відповідно до пункту 14 статті четвертої Закону України «Про ринок електричної енергії» введено поняття двостороннього договору про постачання електричної енергії споживачу.

Постановою НКРЕ від 14 березня 2018 року №312 затверджено нові Правила роздрібного ринку електричної енергії.

Відповідно до пункту 2 Постанови НКРЕ від 14 березня 2018 року № 312:

Укладений договорів між: споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Відповідно до пункту 1 Правил роздрібного ринку електричної енергії:

- власник електричних мереж - юридична або фізична особа, якій на праві власності або користування належать електроустановки, призначені для розподілу електричної енергії, або юридична особа, якій на праві власності або користування належать електроустановки, призначені для передачі електричної енергії;

- договір про постачання електричної енергії споживачу - домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами;

- об`єкт побутового споживача - житловий будинок (частина будинку), квартира або будівля, які розміщені за однією адресою та належать одній фізичній особі або декільком фізичним особам на правах власності або користування.

Така заява-приєднання та сам договір за підписом ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні. Станом на час набрання законної сили Постановою НКРЕ від 14 березня 2018 року № 312, ОСОБА_1 відчужила квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Суд першої інстанції, установивши, що АТ «Харківобленерго» надавало послуги з користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1  у період з 01 жовтня 2017 року по 01 січня 2019 року, дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості в указаному розмірі.
Згідно з положеннями пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, позов АТ «Харківобленерго» про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі  5 182,80 грн за період з 01 жовтня 2017  року по 01 січня 2019 року з ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Судові витрати, понесені позивачем, документально підтверджуються за подачу позовної заяви про перегляд заочного рішення в розмірі 429,40 грн та за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 261,20 (а. с. 49, 145). 
З урахуванням пропорційності до розміру задоволених позовних вимог судовий збір в загальному розмірі 1 681,60 грн підлягає стягненню з АТ «Харківобленерго» на користь ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 374, 376 ч. 1 п. 1, п. 4, 382, 384 ЦПК України, суд 
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 – представника  ОСОБА_1 - задовольнити.
Заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 03 березня 2020 року – скасувати та ухвалити нову постанову.
Позов Акціонерного товариства «Харківобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – залишити без задоволення.
Стягнути з Акціонерного товариства «Харківобленерго» на користь  ОСОБА_1  судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 681,60 грн (одна тисяча шістсот вісімдесят одна грн 60 коп.).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2021 року.

Головуючий –                                                                               А.В. Котелевець 

Судді – І.В. Бурлака

В.Б. Яцина