Ухвала
10 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 159/4146/17
провадження № 61-8837ск21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Коротенка Є. В., 
 
розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області  від 09 лютого 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про визнання недійсними пунктів кредитного договору та додаткової угоди до нього,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати недійсними пункти кредитного договору від 28 липня 2006 року                                   № VОКVGК00001001, а саме: пункти 2.2.3, 2.3.9, 3.2, 3.7, 6.3 - повністю; пункт 1.1 - в частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту щомісяця в період сплати в розмірі 0,21 % від суми виданого кредиту; пункт 3.4 - в частині нарахування відсотків, виходячи із фактичної кількості днів користування кредитом - 360 у році; пункт 6.2 - в частині сплати винагороди за здійснення банком додаткового моніторингу; пункт 6.6. - в частині можливості виконання зобов`язання іншою особою за згодою банку; визнати недійсною додаткову угоду від 21 листопада           2011 року до кредитного договору від 28 липня 2006 року, укладеного між нею та відповідачем.
 
Ковельський міськрайонний суд Волинської області рішенням від 09 лютого           2021 року позов задовольнив частково. 
Визнав недійсним п. 1.1 кредитного договору від 28 липня 2006 року                                         № VOKVGK00001001, укладеного між Акціонерним товариством Комерційним банком «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_1 в частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту щомісяця в період сплати у розмірі 0,21 % від суми виданого кредиту.
Визнав недійсним п. 6.2 кредитного договору від 28 липня 2006 року                                         № VOKVGK00001001, укладеного між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 в частині сплати винагороди за здійснення банком додаткового моніторингу.
Визнав повністю недійсними п.п. 3.7, 6.3, 2.2.3 кредитного договору від 28 липня            2006 року № VOKVGK00001001, укладеного між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та                 ОСОБА_1 .
В решті позову відмовив.
 
Волинський апеляційний суд постановою від 26 квітня 2021 року рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09 лютого 2021 року змінив. Виключив з мотивувальної частини рішення суду посилання на п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168. В решті рішення суду залишив без змін.
 
25 травня 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області  від 09 лютого 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та постанову апеляційного суду повністю та ухвалити в цих частинах нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі; частині відмови у задоволенні позовних вимог судові рішення не оскаржуються.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц та від 04 листопада 2020 року у справі № 467/878/15.
 
Касаційна скарга подана в передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором, зокрема містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Оскільки викладені в касаційній скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, касаційне провадження у даній справі необхідно відкрити та витребувати матеріали справи.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, 
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області  від 09 лютого 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року.
 
Витребувати з Ковельського міськрайонного суду Волинської області цивільну справу                               № 159/4146/17 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про визнання недійсними пунктів кредитного договору та додаткової угоди до нього.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             А. Ю. Зайцев
            
                                                                                                                        В. С. Жданова
            
                                                                                                                        Є. В. Коротенко