ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/5450/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Житняк Л.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 червня 2021 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
                    
Судді-доповідача:                                                                                                                           Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                                                                     Земляної Г.В., Костюк Л.О.,
при секретарі судового засідання Шуст Н.А.,
за участі:
представника позивача Мотуз О.В.,
представника відповідача Качанока О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівер Грейн» на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду   від 16 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сівер Грейн" до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Сівер Грейн» звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 23.07.2020 №0001013201 про накладення штрафу у розмірі 500 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначає, що завданням фактичної перевірки ТОВ «Сівер Грейн» є встановлення обставин здійснення реальної господарської діяльності. Під час перевірки встановлена наявність у позивача ліцензії на зберігання пального, ємностей для зберігання палива у такому обсязі, який заявлений у заяві на отримання ліцензії. Тобто, на думку позивача таких порушень, як зберігання палива без наявної ліцензії не встановлено. Водночас, в Акті перевірки зазначено, що у квітні 2020 року Товариство здійснювало зберігання пального без наявної ліцензії та у підтвердження даної обставини відповідач зазначає наявність зареєстрованих акцизних накладних на отримання пального від ТОВ «НК Саксесс» на підставі договору поставки.
Однак, на думку позивача, сам лише факт наявності укладеного договору поставки та зареєстрованих акцизних накладних не означає факту зберігання пального позивачем на своїй території, оскільки придбане у квітні 2020 року пальне було відразу із спеціалізованого автомобіля розлито в баки наявної у позивача сільськогосподарської та іншої техніки та використано переважно при здійсненні сільськогосподарських робіт, що підтверджується подорожніми листами, актами списання та листом ТОВ «НК Саксесс» від 05 серпня 2020 року. Відповідну ліцензію на зберігання пального позивач отримав 15 квітня 2020 року та почав зберігати пальне у ємностях на своїй території. Проте, до моменту отримання ліцензії не зливав придбане пальне у власні ємності, а здійснював заправку транспорту безпосередньо з ємності, встановленої на транспортному засобі, який доставляв пальне (цистерна). 
Позивач стверджує, що до отримання ліцензії не мав у власності ємностей, які могли б використовуватись для зберігання пального, а придбав їх 15.04.2020 згідно видаткової накладної №6.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Сівер Грейн» подано апеляційну скаргу, в якій останнє просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов та скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції прийнято рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та недотриманням норм процесуального права. Зокрема, в апеляційній скарзі позивач підтверджує обставини придбання у квітні 2020 року дизельного пального , проте наполягає, що пальне не зливалося у ємності для зберігання, а одразу розливалося у баки наявної сільськогосподарської техніки та використовувалося при здійсненні сільськогосподарських робіт.
Позивач заперечує проти того, що відповідачем використані оборотно-сальдові відомості по рахунку 203 як доказ того, що залишок пального станом на 14.04.2020 р. становив 23  400 л., зазначає, що оборотно-сальдова відомість не є документом, що вказує на наявність чи відсутність майна, а лише є регістром бухгалтерського обліку, призначеного для контролю операцій по рахунках.
Посилаючись на такі та інші обставини, позивач просить задовольнити апеляційну скаргу. 
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Сівер Грейн», призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 09 червня 2021 року. 
Від ГУ ДПС у Чернігівській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач  вказує, що доводи позивача стосовно придбання пального та заправки техніки без зберігання пального  не підтверджуються наявними доказами, зокрема, не надано договорів оренди сільськогосподарської техніки, актів списання пального на виявлений обсяг, подорожніх листів, або будь-яких інших документів, які б підтверджували використання та списання пального в ході проведення фактичної перевірки.
В судовому засіданні представники сторін підтвердили свої позиції щодо предмету спору, надали пояснення.
Відповідно до   статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши пояснення учасників процесу, суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що працівниками ГУ ДПС у Чернігівській області, на підставі наказу від 10.06.2020 №801 та направлень від 10.06.2020 №917 та №918 з 30.06.2020 по 03.07.2020 здійснена фактична перевірка місця здійснення діяльності ТОВ «Сівер Грейн», що знаходить за адресою: Чернігівський район, с.Шестовиця, вул. Жовтнева 29.
В ході проведення фактичної перевірки місця зберігання пального, що належить ТОВ «Сівер Грейн» (код 41682379) та знаходиться за адресою Чернігівський р-н., с. Шестовиця, вул. Жовтнева 29, на яке отримано ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) № 25220414202000587 від 15.04.2020 термін дії з 15.04.2020 по 15.04.2025 встановлено фактичну наявність ємностей для зберігання пального загальною місткістю 10 000 л.
За результатами проведеного аналізу Єдиного державного реєстру акцизних накладних, встановлено реєстрацію акцизних накладних, виписаних ТОВ «НК Саксесс» на відвантаження важких дистилятів (газойлів) (УКТ ЗЕД 2710194300) від 02.04.2020 №50, від 02.04.2020 №49, від 03.04.2020 №51, від 03.04.2020 №52 від 13.04.2020 №65 на загальну кількість 24 136,39 л.
За інформацією, що міститься в акцизних накладних виписаних ТОВ «НК Саксесс» (код 43254592) місцем отримання пального зазначено адресу Чернігівська обл. Чернігівський р-н с. Шестовиця, вул. Жовтнева, 29.
Факт відвантаження пального підтверджується наданими до перевірки документами, а саме: видаткова накладна №49 від 02.04.2020, товарно-транспортна накладна №Р49 від 02.04.2020 на відвантаження 4790 л. дизельного пального; видаткова накладна №50 від 02.04.2020, товарно-транспортна накладна №Р50 від 02.04.2020 на відвантаження 4790 л. дизельного пального; видаткова накладна №51 від 03.04.2020, товарно-транспортна накладна №Р51 від 03.04.2020 на відвантаження 4790 л. дизельного пального; видаткова накладна №52 від 03.04.2020, товарно-транспортна накладна №Р52 від 03.04.2020 на відвантаження 4790 л. дизельного пального; видаткова накладна №66 від 13.04.2020, товарно-транспортна накладна №Р66 від 13.04.2020 на відвантаження 4790 л. дизельного пального.
Місцем отримання пального в даних документах зазначено адресу: Чернігівська обл. Чернігівський р-н с. Шестовиця, вул. Жовтнева, 29. Факт отримання пального на вказану адресу в товаро-транспортних накладній засвідчено підписом директора ТОВ «Сівер Грейн» (код 41682379) Пилипенком Ю.С. та скріплено печаткою.
Також, в ході проведення фактичної перевірки, надано оборотно-сальдову відомість по рахунку 203. Згідно даного документу за період з 01.04.2020 по 14.04.2020 надійшло 23 950 л пального, списано - 550 л. Залишок станом на 14.04.2020 становив 23 400 л. Акт списання №СГ-0000000018 від 03.04.2020 на списання 550 л. дизельного пального долучено до матеріалів перевірки.
Згідно інформації підприємства в момент перевірки, придбане пальне використано для заправки техніки, що знаходиться в користуванні ТОВ «Сівер Грейн».
Оскільки залишки пального станом на 14.04.2020 в кількості 23400 літрів (тобто, до дня отримання ліцензії), зазначено у оборотно-сальдовій відомості по рахунку 203, відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог  статті 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»  в частині зберігання пального без наявності відповідної ліцензії.
На підставі зазначених висновків відповідача винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 23.07.2020 №0001013201, яким на позивача накладено штраф у розмірі 500 000,00 грн.
Представником позивача до матеріалів справи надано: договір поставки нафтопродуктів від 06.01.2020 №4, договори оренди сільськогосподарської техніки разом з актами прийому передачі об`єкта в оренду, договори оперативної суборенди №30/03/2020 від 30.03.2020 (а.с.31-53), подорожні листи (а.с.54-122), Акт списання від 03.04.2020 на кількість пального 550 л, (а.с.123), акти списання від 30.04.2020 (124-133).
Позивач не погоджується з висновками Головного управління ДПС у Чернігівській області, вважає їх передчасними, необґрунтованими та такими, що не підтверджуються належними доказами.
Відповідач у свою чергу наполягає на зворотному, стверджує, що обставини, на які посилається позивач, не підтверджуються наявними та достатніми документальними доказами.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції від 16 лютого 2021 року та оцінюючи відповідні висновки, викладені у рішенні, колегія суддів враховує, що відповідно до частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією та законами України.
Частиною другою  статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України   передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені       Конституцією       та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог частини першої    статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частинами першою та другою  статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України       належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Вимогами  статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою  статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина друга       статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до вимог пункту  75.1 статті 75 Податкового кодексу України  контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
За приписами підпункту  75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України  фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Згідно пунктом 85.2 статті 85  Податкового кодексу України  платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено  статтею 86 Податкового кодексу України, згідно пункту 86.1 якої результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акту або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Звертаючись до суду позивачем не ставиться питань щодо підстав призначеної перевірки та процедури її проведення.  
Відповідно до абзацу 8 частини 2  статті 17 Закону №481/95-ВР  до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі:- оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.
Згідно частини двадцять другої  статті 18 Закону №481/95-ВР  до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) не застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу, передбачена  статтею 17 цього Закону, у разі зберігання пального до 31.03.2020 без наявності відповідної ліцензії.
Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених  статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затверджено  постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790, за приписами п.5 якого підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, акт перевірки додержання суб`єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства.
Відповідно до частин першої та восьмої  статті 15 Закону України №481/95-ВР  оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії. Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.
Відповідно до вимог  статті 1 Закону України №481/95-ВР  місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.
Під час перевірки Товариства встановлено, що відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 203 за період з 01.04.2020 по 14.04.2020 на адресу ТОВ «Сівер Грейн» надійшло 23 950 л пального, а списано лише 550 л. Залишок станом на 14.04.2020 становив 23 400 л. Акт списання №СГ-0000000018 від 03.04.2020 на списання 550 л. дизельного пального надано до перевірки та долучено до матеріалів справи.
На спростування висновків відповідача Товариством як у позовній заяві, так і в апеляційній скарзі зазначається, що все придбане у квітні 2020 року пальне відразу із спеціалізованого автомобіля розлито в баки наявної у позивача сільськогосподарської та іншої техніки та практично відразу використано переважно при здійсненні сільськогосподарських робіт, що підтверджується подорожніми листами, актами списання та листом ТОВ «НК Саксесс» від 05.08.2020. Таке розлиття здійснювалось 02.04.2020, 03.04.2020 та 13.04.2020 згідно відповіді на адвокатський запит від 05.08.2020 №5/8.
Як зазначив суд першої інстанції, згідно Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затверджена наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України 20.05.2008 №281/171/578/155 (далі  Інструкція № 281/171/578/155), зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 02.09.2008 за №805/15496, а саме п.п.6.1, 6.2,6.3 п.6 встановлено, що на всіх підприємствах ведеться облік нафти і нафтопродуктів із записом у журналі реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою №7-НП (додаток 6) (на НПЗ у спеціальних регістрах складського обліку) для кожного резервуара з відображенням усіх технологічних операцій, що здійснюються кожною зміною.
Приписами пп.5.1.1 п.5.1, п. .2  Інструкції №281/171/578/155  передбачено, що приймання нафти і нафтопродуктів за кількістю здійснюється відповідно до вимог цієї  Інструкції  та договорів постачання, купівлі-продажу тощо.
Відпуск нафти і нафтопродуктів здійснюється шляхом їх відвантаження споживачам магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, водним, залізничним і автомобільним транспортом.
Відповідно до п.п.7.5.1, 7.5.8 і 7.5.9п. 7.5  Інструкції №281/171/578/155  нафта і нафтопродукти вантажоодержувачам постачаються централізовано або вивозяться самостійно вантажоодержувачем. Контролювання наливання нафти або нафтопродуктів здійснює оператор автоматизованої системи наливу, а кількість налитого до міри повної місткості продукту здійснюється водієм автоцистерни на підставі договору постачання.
Відпуск нафти або нафтопродуктів здійснюється в день оформлення ТТН за наявності усіх її примірників.
У ТТН оператор зазначає номер резервуара, з якого відпущено нафту або нафтопродукт, розписується в ній і здає для оформлення. У ТТН зазначаються найменування, марка та вид нафти або нафтопродукту, об`єм, маса, густина і температура, за якої визначалась густина, а також дата і час виїзду автоцистерни з підприємства.
За приписами пп.10.2.6 п.10.2 і  пп.10.3.2.1 пп.10.3.2 п.10.3 Інструкції №281/171/578/155  нафтопродукти повинні бути прийняті в резервуари за їх марками та видами (дизельне паливо за масовою часткою сірки). Відпуск нафтопродуктів відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою №16-НП (додаток 16).
А отже, положеннями Інструкції не передбачено відпуск (відвантаження) нафтопродуктів з автоцистерни безпосередньо в топливні баки транспортних засобів. За змістом положень указаної Інструкції таке відвантаження з автоцистерни відбувається безпосередньо в спеціальні резервуари.
За висновками суду першої інстанції в наявних у справі актах списання пального від 30.04.2020 йдеться про списання пального у виробництво зі складу ГСМ, що свідчить про зберігання його складі та виключає можливість заправки пального після його поставки в баки транспортних засобів.
Також, згідно розділу 3 «Рух пального» подорожніх листів, долучених до матеріалів справи позивачем, вбачається, що останній, серед іншого, здійснював заправку автомобіля CADDI (ємність бака 60л.). Вказаний автомобіль згідно подорожнього листа службового легкового автомобіля заправлявся 06.04.2020, 08.04.2020, 10.04.2020. При цьому, 06.04.2020 видано 20л. ДТ, 08.04.2020 видано 50л. ДТ, 10.04.2020 видано 50л. ДТ.
Як зазначає сам позивач, поставка ДТ відбувалася 02.04.2020, 03.04.2020 та 13.04.2020, що унеможливлює заправку автомобіля з бензовозу в зазначені у подорожніх листах дати.
Щодо долучених до матеріалів справи договорів оренди техніки, тощо суд вказує, що ємності баків вказаних транспортних засобів недостатньо, щоб заправити 23 950 л палива, оскільки максимальний об`єм двигунів зазначених автомобілів становить приблизно 7 тисяч літрів.
При цьому, до перевірки позивачем надано лише договір оренди сільськогосподарської техніки №1 від 20.03.2020 року, укладений з ТОВ «Криворіжагросервіс» на оренду трактора колісного ХТА 250В. Інших договорів оренди сільськогосподарської техніки, актів списання пального, подорожніх листів, або будь-яких інших документів, що б підтверджували використання та списання пального в ході перевірки та під час розгляду справи позивачем не надавалося.
Таких обставин позивачем не спростовано та не підтверджено достатніми та ґрунтовними доказами.
Як вже зазначалося вище, відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 203 за період з 01.04.2020 по 14.04.2020 на адресу ТОВ «Сівер Грейн» надійшло 23 950 л пального, втім списано лише 550 л.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що навіть за умови заправки всіх автомобілів позивача 02.04.2020, 03.04.2020 та 13.04.2020, очевидним є факт наявності залишку пального після її здійснення.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про недоведеність позиції позивача та не підтвердженність її достатніми, ґрунтовними та переконливими документальними доказами, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                                                                                                                                         
Оскільки суд залишає рішення суду першої інстанції без змін, підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.                                                                                                         
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівер Грейн» залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року у справі №620/5450/20 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач                                                                                                                                 О.М.Кузьмишина
Судді                                                                                                                                             Г.В. Земляна 
                                                                                                 
                                                                                                       Л.О.Костюк