ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/6404/20                 Головуючий суддя І інстанції Музиченко В. О.
Провадження № 33/818/460/21         Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

ПО С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
14 квітня 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Костромицького В.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2020 року стосовно ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и в:
       Постановою судді Комінтернівського районного суду м. Харковавід 10 листопада 2020 року  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянинаУкраїни, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.
Постановою встановлено, що 10 серпня 2020 року о 20 годині 42 хвилини ОСОБА_1 в районі буд. № 16 по пров. Машинобудівників в м. Харкові, керував автомобілем «Mazda 626» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, не природня блідість, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД, ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Не погодившись з цим рішенням ОСОБА_1   подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2020 року, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вважає,  що постанова винесена з порушенням норм процесуального і матеріального права.
 Свої вимоги обґрунтовує тим, що матеріали справи містять в собі суперечливі та сумнівні відомості, а він фактично не керував автомобілем та, більш того, ніколи не притягався до адміністративної або кримінальної відповідальності, не має постійного місця роботи, працює таксистом, що по суті є його основним заробітком, має на утриманні однорічну дитину та дружину. Зауважує, що на думку суду, головним доказом його провини є рапорт працівників Управління поліції від 10.08.2020, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №352743, складений 10.08.2020 року, а також відеофайл з нагрудної камери працівника поліції. Однак, як вбачається зі змісту рапорту, то у ньому вже було зазначено, що він відмовився від проходження медичного огляду. Тобто співробітники УПО заздалегідь зазначили відомості, яких вони не могли знати. Крім того зазначає, що судом взагалі не надано оцінки діям працівників поліції стосовно порушення ним вимог ст. 266 КУпАп та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. Посилається на те, що в його письмових та усних поясненнях та показаннях свідка ОСОБА_2 зазначено, що незважаючи на підозру про те, що він був в стані наркотичного сп`яніння, його не відсторонили від керування автомобілем. Натомість, співробітники поліції дали йому можливість переставити автомобіль і вже після того інкримінували вчинення правопорушення. 
В судове засіданні в суд апеляційної інстанції інспектор поліції Приступа М.В., який складав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги був належним чином повідомлений, про що свідчить поштове повідомлення (а.с. 83), причини неявки до суду не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Костромицького В.К., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідновимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.         При цьому належить врахувати те, що, оспорюючи висновки суду першої інстанції, апелянт не заявляв будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту свідків.
З огляду на це, переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.
Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції послався на докази, а саме: відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №352743 від 10.08.2020 (арк. 3), письмові пояснення свідка ОСОБА_3 (арк. 10), направлення від 10.08.2020 року в заклад охорони здоров`я надане ОСОБА_1 поліцейським взводу №2 роти №2 батальойону №3 УПП в Харківській області Рияка В.О. (а.с. 6), відеозапис процедури оформлення матеріалів адміністративного правопорушення АЛ 3050 (арк. 4).
Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 3) вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mazda 626» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагували на світло, не природня блідність, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. 
Ці обставини вочевидь обумовлювали вимогу працівників поліції, які їх виявили, згідно п. 2.5 ПДР України, запропонувати водію пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, виходячи зі специфіки дослідження, що, в свою чергу, унеможливлювало проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу.
Вказані обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яких було залучено працівниками поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до яких вбачається, що 10.08.2020 року ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в КНП ОНД «ХОР» в м. Харкові по вул. Шевченко, 26 (а.с.10,11).
Для забезпечення повноти та всебічності судового розгляду судом апеляційної інстанції шляхом направлення судових повісток викликались вищевказані свідки для надання особистих пояснень, але останні не з`явились за судовим викликом.
Апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості примусово доставити свідків в судове засідання, а тому відповідно до вимог чинного КУпАП, виконав усі можливі дії для виклику свідків в судове засідання.
Дослідивши відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, вбачається що працівники поліції дійсно запропонували водієві автомобіля «Mazda 626» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у присутності двох свідків пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД, однак ОСОБА_1 відмовився.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував, що відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в КНП ОНД «ХОР» в м. Харкові по вул. Шевченко, 26 та пояснив, що не знав, що відмова може призвести до відповідних наслідків. При цьому, апеляційний суд виходить з того, що не знання закону, не звільняє від відповідальності. Поряд з цим, належить врахувати, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія, перед цим склав іспит на знання вимог ПДР України, а тому, його посилання на незнання ПДР є необґрунтованими.
За таких обставин, апеляційний суд вбачає цей випадок не як юридичну необізнаність, а як свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП
Твердження ОСОБА_1 про те, що він не знав, що за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння теж передбачена відповідальність є безпідставними та розцінюється судом як спосіб захисту і уникнення відповідальності.
Апеляційні доводи ОСОБА_1 з твердженням про те, що він не керував транспортним засобом не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. Зокрема, під час пояснень, які він надавав в апеляційній інстанції, він сам фактично підтвердив факт керування транспортним засобом. Крім того, пояснив, що в цей день працював таксистом і приїхав на замовлення для перевезення пасажира.
Доводи ОСОБА_1 про те, що він офіційно не працевлаштований, основним джерелом доходу є те, що працює таксистом, має на утриманні однорічну дитину та дружину – не є обставинами, які згідно ст. ст. 17, 21 КУпАП звільняють особу від адміністративної відповідальності.
Доводи апеляційної скарги про те, що відсторонення від керування відбулося шляхом пропозиції з боку працівника поліції запросити довірену особу для подальшого переміщення транспортного засобу за певною адресою зберігання не є підставою для того, щоб ставити під сумнів правильність відомостей протоколу, який складався внаслідок саме відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
При цьому, належить врахувати, що огляд на стан сп`яніння є специфічним медичним оглядом, який може бути проведений лише в спеціальній медичній установі, певними фахівцями.
Оскільки поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції давала підстави вважати, що він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, працівники поліції, керуючись ч.1 ст. 130 КупАП та п. 2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тому, подальші дії щодо транспортного засобу, не впливають на правильність відомостей внесених в протокол і такі доводи апелянта не можуть свідчити про порушення порядку складання проколу та фіксування наявних в ньому відомостей.
Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.
Огляд водія на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише у закладі охорони здоров`я.
Відповідно до п.12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 Розділу І цієї інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Відповідно до п.4 Розділу І цієї Інструкції, ознаками наркотичного сп`яніння є:
- порушення координації рухів;
- порушення мови;
- виражене тремтіння пальців рук;
- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
- поведінка, що не відповідає обстановці;
- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;
- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;
- почервоніння обличчя або неприродна блідність.
       Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагували на світло, не природня блідність, порушення мови .
       Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.
       З огляду на викладене, апеляційний суд об`єктивно не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 .
       Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
       Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що 10.08.2020 року о 20 годині 42 хвилини ОСОБА_1 в районі буд. № 16 по пров. Машинобудівників в м. Харкові, керував автомобілем «Mazda 626» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, що повністю відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та положенням вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.
Під час апеляційного перегляду постанови ОСОБА_1 зазначив про те, що ним до Харківського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України були оскаржені дії співробітників патрульної поліції та УПО та за наслідками розгляду скарги отримана відповідь про відсутність підстав для їх притягнення до відповідальності. Зазначену відповідь в порядку КАС України він не оскаржував. До суду із позовом в порядку, визначеному КАС України не звертався, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою державою особою, в порядку, передбаченому чинним законодавством, не оскаржував. 
За таких обставин, з урахуванням того, що дії службової особи, що складала протокол та фіксувала правопорушення, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався до суду із скаргою в порядку, визначеному КАС України, хоча мав для цього достатньо часу, що унеможливлює врахування доводів апелянта з приводу незгоди з відомостями протоколу та неправомірної зупинки транспортного засобу.
Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.
За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.
       Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
       Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
       Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
       Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з офіційних джерел та надав ним належну правову оцінку.
       Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто його за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, отже посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП – залишити буз змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                      С.К. Шабельніков