ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/927/20  Номер провадження 22-ц/814/972/21	Головуючий у 1-й інстанції Стрельченко Т. Г.  Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого судді: Бондаревської С.М.
       суддів: Абрамова П.С., Пилипчук Л.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»
на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 18 січня 2021 року
у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», представника позивача Гребенюка Олександра Сергійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, –
В С Т А Н О В И В :
У липні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованість за кредитним договором б/н від 09 квітня 2008 року. 
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 09 квітня 2008 року, згідно якої відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. 
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. 
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. 
Відповідач свої зобов`язання по договору не виконав, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору. У зв`язку з цим виникла заборгованість, яка станом на 20 травня 2020 року становить 27 488 грн. 90 коп. та складається із заборгованості за тілом кредиту – 24 909 грн. 57 коп. (в тому числі: 20,00 грн. – заборгованість за поточним тілом кредиту, 24 889 грн. 57 коп. – заборгованість за простроченим тілом кредиту), 925 грн. 86 коп. – заборгованості за простроченими відсотками та 1 653 грн. 47 коп. – заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит. 
Оскільки на даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, позивач просив стягнути з останнього вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі.
13 січня 2021 року від представника позивача Савіхіної А.М. до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій представник просив стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за договором б/н від 09 квітня 2008 року у розмірі 19 608 грн. 90 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту – 17 955 грн. 43 коп. (в тому числі: 17 955 грн. 43 коп. – заборгованість за простроченим тілом кредиту), та 1 653 грн. 47 коп. – заборго-ваності за відсотками, нарахованими на прострочений кредит. 

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 18 січня 2021 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.
Не погодившись з даним судовим рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а також стягнути з відповідача судові витрати. 
Вважає, що судом першої інстанції не враховано докази, а саме копію анкети-заяви від 09 квітня 2008 року із особистим підписом відповідача, розрахунок заборгованості, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, довідку про видані картки, виписку по рахунку, витяг з «Тарифів Банку» у редакції, що діяла на момент підписання заяви, витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» у редакції, що діяла на момент підписання заяви, копія з наказу банку щодо затвердження «Умов та Правил надання банківських послуг» у редакції, що діяла на момент підписання заяви. Послідуючі редакції Умов та правил надання банківських послуг до яких відповідач автоматично приєднується знаходяться на офіційному сайті ПриватБанку та відповідач зобов`язався самостійно з ними знайомитися.
Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Згідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 09 квітня 2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та   ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідачем була заповнена Анкета-заява позичальника, у якій зазначено, що вона разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами банківських послуг, а також Тарифами становлить між ним та Банком договір про надання банківських послуг.
В свою чергу позичальник зобов`язався забезпечити повернення кредиту.
За уточненими розрахунками банку станом на 17 грулня 2020 року у   ОСОБА_1 виникла заборгованість, яка становить  19 608 грн. 90 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту – 17 955 грн. 43 коп. та 1 653 грн. 47 коп. – заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що банком не надано доказів, що саме в тих Умовах та правилах, редакція яких діяла на час підписання кредитного договору в 2008 році, існувало таке поняття як «прострочене тіло кредиту» та були визначені підстави для відповідальності у вигляді нарахування та стягнення простроченого тіла кредиту. Також позичальник при укладенні кредитного договору у вигляді анкети-заяви не підписав жодного документу, який обумовлював би порядок та умови сплати таких платежів як стягнення заборгованості за простроченими процентами.
Колегія суддів не може повністю погодитись з вказаним висновком.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодав-цеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за тілом кредиту, в тому числі за простроченим тілом кредиту та заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 09 квітня 2008 року, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/ternns/ як невід`ємні частини спірного договору.
Однак, з матеріалів справи не вбачається, що саме з даним Витягом з Умов відповідач ознайомився і погодився, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо користування кредитними коштами та щодо сплати прострочених відсотків за користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Отже у цьому випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої – договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути; укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.рrivatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період – з часу виникнення спірних правовідносин (09 квітня 2008 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (27 липня 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За наведених обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами наданий банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Вказане свідчить про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит.
Укладений між сторонами кредитний договір від 09 квітня 2008 року у вигляді заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в повному обсязі АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд – шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з розрахунку заборгованості, у ОСОБА_1 перед Банком виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 17 955 грн. 43 коп. /а.с. 130/.
Кредитний ліміт, встановлений по кредитній карті був наданий у вигляді поновлю-вальної кредитної лінії, тобто після сплати кредитних коштів позичальник може знову ними користуватись. Відтак, висновок районного суду щодо відсутності заборгованості у вигляді простроченого тіла кредиту не відповідає фактичним обставинам справи.
В свою чергу ОСОБА_1 не надав суду жодного доказу на підтвердження повної сплати заборгованості та не скористався своїм правом на спростування розрахунків банку.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача  на  користь  банку  суми  заборгованості за тілом кредиту у розмірі 17 955 грн. 43 коп., в зв`язку з чим оскаржуване судове рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про часткове задоволення позовних вимог. 
В іншій частині рішення слід залишити без змін.
Враховуючи часткове задоволення позову та часткове задоволення апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» із ОСОБА_1 на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 432 грн. 57 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, – 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» – задовольнити частково.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 18 січня 2021 ро-ку скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту. Ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до   ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути із   ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором №б/н від 09 квітня 2008 року в розмірі 17 955 грн. 43 коп. 
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути із   ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 3 432 грн. 57 коп. судового збору.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до до Верховного Суду. 

Головуючий:                                                 Бондаревська С.М.

Судді                                                                                  Абрамов П.С.

Пилипчук Л.І.