КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                  
Справа № 753/2166/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6711/2021
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
14 квітня 2021 року                                                                                                м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                 
                                   судді-доповідача      Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Музичко С.Г., Олійника В.І.,                                                       
                                         при секретарі      Маштаковій Т.Ф.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Бізнес-Гарант», про визнання договору комісії та звіту недійсними (фіктивними),
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2021 року, постановлену під головуванням судді Гусак О.С.,-    
 
  встановив:
 
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання фіктивним договору комісії на купівлю квартири, укладеного 01 травня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та звіту від 25 червня 2018 року про виконану роботу до договору комісії на купівлю квартири від 01 травня 2018 року.
Разом із позовом подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить: заборонити відповідачам та будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна, що належить ОСОБА_3 , а саме однокімнатну квартиру, будівельний № Б060, на 10 поверсі, що знаходиться в житловому будинку за будівельним АДРЕСА_1 , до прийняття судом рішення у даній справі; заборонити ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вчиняти дії щодо спірного майна, які можуть виражатись в укладенні різних правочинів: укладення договору іпотеки (застави) на спірне майно, укладення договору дарування на спірне майно, укладення договору купівлі-продажу на спірне майно, інших правочинів, вчиняти будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна, що належить на підставі інвестиційного договору ОСОБА_3 , а саме однокімнатну квартиру, будівельний № Б060, на 10 поверсі, що знаходиться в житловому будинку за будівельним № 4, в складі будівництва житлового комплекса з об`єктами соціально-побутового призначення в 11 мікрорайоні житлового масиву «Позняки» (Дніпровська Набережна 18) у Дарницькому районі м. Києва, до прийняття судом рішення у даній справі.
Заява обґрунтована тим, що 01 травня 2018 року ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_2 , під час перебування у шлюбі з ОСОБА_1 , договір комісії на купівлю квартири, а 25 червня 2018 року був складений звіт про виконану роботу до договору комісії на купівлю квартири. 
ОСОБА_1 вважає, що відповідачі умисно та за попередньою змовою намагаються позбавити його частки у спільній сумісній власності подружжя.
Крім того у провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ТОВ «Компанія з управління активами «Бізнес-Гарант» про визнання речового права на квартиру, передання прав та обов`язків за інвестиційним договором.
Обґрунтовуючи вид забезпечення позову, заявник зазначив, що застосування саме запропонованого ним виду забезпечення позову необхідно, виходячи зі суті заявлених позовних вимог та убезпечення вчинення будь-яких дій збоку відповідачів щодо спірного майна.   
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2021 року заяву задоволено.
Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта житлової нерухомості, який на підставі інвестиційного договору належить ОСОБА_3 , а саме 1-кімнатної квартири, будівельний № Б060, на 10 поверсі, що знаходиться в житловому будинку за будівельним АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті.
Заборонено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 здійснювати дії спрямовані на відчуження або будь-яке інше розпорядження зазначеним вище майном.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи.
Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не подано у встановлені строки.
У судовому засіданні представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.
Відмовляючи у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, колегія суддів виходила із його необґрунтованості.  
Крім того колегія суддів бере до уваги, що судом не визнавалась обов`язковою явка учасників справи у судове засідання, тому враховуючи обставини справи, з метою недопущення порушень строків розгляду апеляційної скарги, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутність позивача та його представника.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із її обґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. 
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
З матеріалів справи вбачається, що предметом даного спору є визнання фіктивними договору комісії на купівлю квартири, укладеного 01 травня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та звіту від 14 червня 2018 року про виконану роботу до договору комісії на купівлю квартири від 01 травня 2018 року.
Позивач вважає, що спірна квартира, будівельний № Б060, на 10 поверсі, що знаходиться в житловому будинку за будівельним АДРЕСА_1 є спільним майном подружжя.
Оспорюваний позивачем договір передбачає умови, за якими право власності на квартиру може перейти від колишньої дружини позивача ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_2 .
Заявник зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог.
У поданій заяві про забезпечення позову чітко вказано вид забезпечення позову, зазначено усю необхідну інформацію про предмет забезпечення.
Заява містить достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.
Таким чином, забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.
Будь-яких доказів, що у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову, будуть порушені права апелянта або інших осіб, суду апеляційної інстанції не представлено.
Доводи апеляційної скарги про те, що спірна квартира не є спільним сумісним майном подружжя, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначені обставини при розгляді заяви про забезпечення позову судом не встановлюються, а  вирішуються при розгляді справи по суті.
Доводи апеляційної скарги про те, що даний спір не відновить права позивача, колегія суддів не приймає з вищенаведених мотивів.
Доводи апеляційної скарги про те, що предметом позову є немайнові вимоги, а відтак такі вимоги не забезпечуються, колегія суддів оцінює критично, оскільки за оспорюваним договором, право на спірну квартиру може бути відчужено, а тому забезпечення позову в даній справі відповідає вимогам закону.
Доводи апеляційної скарги про те, що накладена судом заборона відповідачами може трактуватися як заборона на розгляд Дарницьким районним судом м. Києва іншої цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ТОВ «Компанія з управління активами «Бізнес-Гарант» про визнання речового права на квартиру, переведення прав та обов`язків за інвестиційним договором, є помилковими та не ґрунтуються на законі.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом проігноровано, що сторони оскаржуваних правочинів не вчинили та не могли вчинити жодних дій, спрямованих на відчуження об`єкта житлової нерухомості, суд відхиляє, оскільки інститут забезпечення позову покликаний саме на запобігання можливому відчуженню майна, на яке накладено арешт чи заборона вчиняти певні дії.
Інші доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду, колегія суддів відхиляє, оскільки судом при розгляді заяви про забезпечення позову враховані вимоги закону та відповідні роз`яснення Пленуму Верховного Суду України.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 03 лютого 2021 року постановлена з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для їх скасування за доводами апеляційної скарги немає. 
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-            
   
 постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови виготовлено 19 квітня 2021 року.

 
 
Суддя-доповідач                                                                                      Є.В. Болотов 

 
 
Судді:                                                                                                        С.Г. Музичко

 
 
                                                                                                                    В.І. Олійник