Постанова
Іменем України
 
16 червня 2021 року
 
провадження №22-ц/824/9204/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач), 
суддів:  Желепи О.В., Кравець В.А., 
 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
 
на рішення Печерського районного суду м. Києва 
 
від 05 листопада 2020 року
 
в складі судді Коренюк А.М.
 
у цивільній справі №757/61246/19-ц Печерського районного суду м. Києва
 
за позовом ОСОБА_2 
 
до ОСОБА_1 
 
про стягнення аліментів
 
та за зустрічним позовом ОСОБА_1 
 
до ОСОБА_2 
 
про стягнення аліментів,
 
                                                     В С Т А Н О В И В:
 
В листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Печерського районного суду               м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 6000,00 грн щомісячно, до досягнення                  ОСОБА_4 повноліття і закінчення ОСОБА_3 навчання (23 років).
 
Заперечуючи проти позовних вимог, ОСОБА_1 в лютому 2020 року звернувся до суду із зустрічним позовом, уточненим в подальшому, до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з останньої на його користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ,                 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4000,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до закінчення навчання, а саме до 23-х років.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 листопада 2020 року, яку постановою Київського апеляційного суду від 15.06.2021 залишено без змін, первісний позов в частині позовних вимог про стягнення аліментів на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено без розгляду. 
 
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05 листопада 2020 року, з урахуванням ухвали 08 квітня 2021 року про виправлення описки, первісний позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн, щомісячно, починаючи з 19 листопада 2019 року, до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні решти первісних позовних вимог відмовлено.
 
Зустрічний позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь           ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період її навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн, починаючи з 03 лютого 2020 року, до 30 червня 2020 року. У задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовлено.
 
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій посилався на те, що рішення в цій частині зустрічних позовних вимог ухвалено судом з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення аліментів по 30.06.2020, оскільки не врахував, що донька ОСОБА_3 була студенткою 4-го курсу Київського університету імені Бориса Грінченка станом на дату подання зустрічного позову (03.02.2020) та закінчила навчання 30.06.2020, після чого продовжила навчатися і здобувати вищу освіту.
 
Суд не звернув уваги, що зустрічні позовні вимоги було уточнено, в якій змінено формулювання вимог та заявлено стягнути з ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі на утримання доньки ОСОБА_3 до закінчення нею навчання, а саме до 23 років. Також, суд не звернув уваги, що до уточненого зустрічного позову було надано квитанцію від 01.09.2020 про сплату ОСОБА_1 навчання доньки ОСОБА_3 на денній формі навчання в сумі 11 900,00 грн за перші 6 місяців навчання.
 
За наведених обставин просив скасувати рішення Печерського районного суду                  м. Києва від 05.11.2020 в частині відмови у задоволенні решти зустрічних позовних вимог, ухвалив в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити зустрічні позовні вимоги на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 4000,00 до закінчення навчання, а саме до досягнення 23-х років.
 
За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона розглядається в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.
 
Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
 
Судом також встановлено, що згідно довідки від 23.12.2019 №877 старша донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком, є студенткою 4 курсу денної форми навчання за спеціальністю 013 Податкова освіта Київського університету імені Бориса Грінченка, строком навчання з 01 вересня 2016 року по              30 червня 2020 року.
 
Суд першої інстанції, встановивши вищенаведені обставини, застосувавши норми матеріального права, які регулюють дані правовідносини (ст. 191, 199, 200 СК України), та врахувавши стан здоров`я, як платника, так і отримувача аліментів, матеріальне становище дитини, наявність у платника аліментів інших утриманців й інші обставини, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, дійшов обґрунтованого висновку про обов`язок обох батьків утримувати дитину, яка продовжує навчання, та наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 3000,00 грн.
 
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи доказів неспроможності ОСОБА_2 надавати доньці ОСОБА_3 матеріальну допомогу не спростовують висновку суду в частині визначеного розміру аліментів. При цьому, визначаючи розмір аліментів суд врахував матеріальне становище платника аліментів.
 
Крім того, як зазначає сам ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі витрати на навчання повнолітньої доньки становлять приблизно 2000,00 грн в місяць. Відтак, визначений судом розмір аліментів в сумі 3000,00 грн на навчання ОСОБА_3 , з урахування визначеного законом обов'язку обох батьків утримувати дитини, є правильним. Підстави для зміни розміру аліментів відсутні. 
 
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для стягнення аліментів до досягнення дитиною 23-х років.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання  і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).
Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Як вбачається з матеріалів справи, 19 вересня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду уточнену зустрічну позовну заяву, в якій зазначив, що донька ОСОБА_3 продовжує навчання в Київському Університеті імені Бориса Грінченка та 01.09.2020 ним сплачено 11 900,00 грн за перші півроку навчання (а.с. 135-139). 
 
На підтвердження вказаних обставин в уточненій зустрічній позовній заяві,                  ОСОБА_1 долучив копію квитанції №0.01820899599 1 від 01.09.2020 (а.с. 142). Згідно даної квитанції, ОСОБА_1 здійснено оплату в сумі 11 900,00 грн за навчання у Київському Університеті імені Бориса Грінченка, а саме за студентку ОСОБА_3 , 2 курс, денна форма навчання: мова та література англійська. 
 
Оскільки повнолітня дитина продовжує навчання, вона потребує матеріальної допомоги, так як несе витрати на проїзд до місця навчання, витрати на придбання підручників, зошитів та інших канцелярських товарів, одягу та харчування.
Проте, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, внаслідок чого вищевказаного не врахував та як наслідок дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для стягнення аліментів на період навчання ОСОБА_3 .
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги про помилковість висновку суду щодо стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, по 30.06.2020 . 
Беручи до уваги положення ст. 199 СК України, колегія суддів вважає, що аліменти на утримання ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, необхідно стягувати за період навчання до досягнення нею двадцяти трьох років.
За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що в силу ст. 376 ЦПК України, рішення суду в частині визначеного судом періоду стягнення аліментів підлягає зміні. 
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.
 
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.
 
За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України,               
 
                                             П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
 
Рішення Печерського районного суду Києва від 05 листопада 2020 року в частині задоволених зустрічних позовних вимоги, а саме щодо періоду, за який підлягають стягненню аліменти, - змінити, зазначивши період стягнення аліментів з дня пред`явлення позову (03.02.2020) на час навчання ОСОБА_3 , але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
 
Рішення Печерського районного суду Києва від 05 листопада 2020 року в частині відмовлених зустрічних позовних вимог - залишити без змін.  
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий                                                                                                    О.Ф. Мазурик

Судді                                                                                                                 О.В. Желепа

                                                                                                                           В.А. Кравець