КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                         
єдиний унікальний номер справи №362/768/19
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/208/2021

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                            У К Р А Ї Н И
 
            16 лютого 2021 року                                                                                     м. Київ
 
            Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                судді доповідача                               Білич І.М.
                               суддів                                                  Коцюрби О.П.,Нежури В.А.
                                при секретарі                                     Кемському В.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2020 року, ухвалене під головуванням судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Ковбеля М.М.,
у цивільній справі № 362/768/19 за позовом ОСОБА_1 до Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про стягнення суми страхового відшкодування.
в с т а н о в и л а:
 
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до НАСК «Оранта» про стягнення суми страхового відшкодування.
Обґрунтовуючи позов тим, що 22 березня 2014 року на автодорозі Київ-Одеса 68 км + 100 м відбулась дорожньо - транспортна пригода за участю автомобілів ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля КАМАЗ 45143-012, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .
У результаті зіткнення транспортних засобів, автомобілю Renault Premium, д.н.з. НОМЕР_3 , який стояв на узбіччі, було завдано механічних пошкоджень, згідно до яких автомобіль відновлюваному ремонту не підлягає.
Цивільно-правова відповідальність власників автомобілів ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 , та КАМАЗ 45143-012 д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована в HACK «Оранта», тому страхове відшкодування відповідно до умов полісу (ліміт за шкоду майну становить 50 000, 00 грн.), з двох транспортних засобів становить 100 000 грн. Разом із розрахунком інфляції за 5 років сума відшкодування становить 181 500,00 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача.
 
Рішенням  Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2020 року в задоволенні  позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої, просив суд рішення скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
Посилаючись на порушеннясудом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповнез`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
 
На обґрунтування апеляційної скарги вказуючи, що суд залишив поза увагою положення ч.2 ст. 1188 ЦК України, згідно якого, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно, завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Належне позивачу майно (автомобіль) було пошкоджено внаслідок дорожньо - транспортної пригоди за участю двох автомобілів: ВАЗ - 2106, д.н.з. НОМЕР_4 , та КАМАЗ 45143-012, д.н.з.  НОМЕР_5 . У цій ситуації позивач є третьою стороною, особою, якій учасники ДТП спільно завдали матеріальної шкоди, розбивши належний йому автомобіль, що в момент ДТП знаходився на узбіччі в статичному положенні - стояв.
Крім того позивач звернувся позовом до страхової компанії, яка, згідно страховому полісу, взяла на себе відповідальність за спричинення шкоди застрахованою особою, що позбавляє необхідності доводити вину того чи іншого учасника ДТП.
 
У відзиві на апеляційну скаргу НАСК «Оранта» зазначав, що  заявлені вимоги позивача є безпідставними з урахуванням того, що права отримати відшкодування  завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором ( полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних  засобів узятих на себе зобов`язань виникає виключно за умови надання потерпілим у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати ( відшкодування)  та пов`язаного з цим ризику, що полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями п.п.37.1.4 пункту 37.1 ст.37 Закону України « «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків. 
 
Учасники справи про день і час  її розгляду повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку. 
Представник ОСОБА_1 - адвокат Лозінський М.О. подав заяву про розгляд справи за відсутності  позивача  та його представника.
Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності учасників що не з`явилися в силу вимог ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційнаскарга  підлягає частковому  задоволенню, виходячи з наступного.
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції суд виходив із того, що  позивачем не надано належних доказів вини водіїв ОСОБА_4 чи ОСОБА_2 у скоєнні ними дій, які спричинили дорожньо - транспортну пригоду, які б підтверджувались судовими рішеннями, в зв`язку з чим і розмір шкоди, який позивач просить стягнути є необґрунтованим.
 
              Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.
 
   Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , ОСОБА_1 є власником автомобіля Renault Premium, д.н.з. НОМЕР_3 .
22 березня 2014 року  на автодорозі Київ-Одеса 68 км + 100 м відбулась дорожньо - транспортна пригода за участю автомобілів ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , КАМАЗ 45143-012, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та Renault Premium, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 що перебував на узбіччі у статистичному положенні.
 
Цивільно - правова відповідальність власників автомобілів в результаті зіткнення яких було пошкоджено транспортний засіб ОСОБА_1 була  застрахована Національною страховою компанією «Оранта»: автомобіль ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_7 з терміном дії 15 жовтня  2014 року; автомобіль КАМАЗ 45143-012, д.н.з. НОМЕР_8 з терміном дії до 02 квітня 2014 року.
 
Згідно довідки ДАЇ МВС України № 9365155 вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ПДР водієм транспортного засобу ВАЗ 2106 державний номер НОМЕР_1 .
 
26 березня 2014  року позивач звернувся з письмовим повідомленням про ДТП до страхової компанії, зазначивши в  заяві  відомості про страхувальника - автомобіль КАМАЗ 45143-012, д.н.з. НОМЕР_8 з терміном дії до 02 квітня 2014 року водій ОСОБА_6 ( а.с.84).
 
 За наслідками розгляду заяви страхова компанія 26 травня 2014 року надала відмову, оскільки цивільно-правова відповідальність водія застрахованого транспортного засобу «КАМАЗ»45143-012,, д.н.з. НОМЕР_2 настає за умови його вини. Надані позивачем  документи вказували на те, що ДТП сталася з вини водія автомобіля ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_1 .
 
Як вбачається  із матеріалів справи позивачем протягом 2014-2018 років здійснювалися заходи щодо спонукання органів  поліції ( скарги, звернення, запити) в розслідуванні кримінального провадження № 1201411014000327 від 23 березня 2014 року, порушеного за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22 березня 2014 року, які також подавалися  до страхової компанії.
 
Один із листів ( Прокуратури Київської області № 04/2-732 вих.18 від 12 лютого 2018 року) та  повторна заява  про виплату страхового відшкодування внаслідок  ДТП яка сталася 22 березня 2014 року за  участю забезпечувального  транспортного засобу КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_2  був наданий   ОСОБА_1 до страхової компанії НАСК «Оранта».
 
Страхова компанія НАСК «Оранта» у відповідь на звернення ОСОБА_1 вказала, що з урахуванням наданих заявником документів та враховуючи положення п. 36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» розгляд страхової справи припиняється до надання рішення, що  набрало законної сили  у справі  за фактом ДТП від 22 березня 2014 року  за участю транспортних засобів КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_2 та  автомобіля  Renault Premium, д.н.з. НОМЕР_3 ( а.с 10).
 
Відповідно до постанови  Головного Управління національної поліції в Київській області Васильківській відділ поліції від 31 травня 2018 року  кримінальне провадження  внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014110140000327 від 23 березня 2014 року було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. 
 
Зазначена постанова містила в собі посилання на події ДТП, а саме: « в ході досудового розслідування встановлено, що водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки ВАЗ 2106 д.н.з НОМЕР_1 , порушив п.2.3.б ПДР України відповідно до якого « для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування засобом у дорозі» не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою  та відповідно не реагував на її зміну, п. 12.1 ПДР України, відповідно до якого» під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним» що в причинно наслідковому зв`язку стало причиною ДТП ( а.с 12).
 
17 липня 2018 року  ОСОБА_1 втретє звернувся до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок ДТП, що сталася 22 березня 2014 року  вказавши при цьому « за участю забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 2106  д.н.з НОМЕР_1 ( а.с 15).
 
Страхова компанія НАСК «Оранта» відмовила  ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування посилаючись на положення ст. 37.1 та 37.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з неподанням заяви про страхове  відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння ДТП.
 
З урахуванням вищевикладених обставин, заявлених позивачем вимог, суб`єктного складу учасників справи, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови  у задоволенні заявлених вимог позивача  з підстав  відсутності винних дій водіїв КАМАЗ45143-012,   та ВАЗ у вчиненні ДТП є такими що не ґрунтуються  на нормах діючого законодавства та матеріалах справи.
Оскільки з постановислідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області від 31травня 2018 року, водіяавтомобіля ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_4 ,  ОСОБА_7  визнано винним у спричиненні ДТП, що мала місце 22березня 2014 року на автодорозі Київ-Одеса. 
 А відтак, судове рішення підлягає скасуванню з постановленням нового за правилами ст. 367 ЦПК України про відмову у задоволенні заявлених  вимог, але з іншим правових підстав. 
 
За матеріалами справи вбачається, що після  дорожньо - транспортної події яка мала місце 22 березня 2014 року, позивач  двічі  ( 2014  та 2018 роки) звертався  до страхової компанії НАСК «Оранта» з заявою про виплату страхового відшкодування за участю забезпеченого транспортного засобу «КАМАЗ» 45143-012,, д.н.з. НОМЕР_9 
І лише в липні 2018 року звернувся до  відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування за участю забезпечувального транспортного засобу ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 .
Заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - ОСЦПВВНТЗ), яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.
 
У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.
При цьому, визначаючи обов`язок страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»  передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування.
 
Відтак право отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором ( полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників  наземних транспортних засобів узятих на себе зобов`язань виникає виключно за умови подання потерпілим у визначений законодавством строк  заяви про здійснення страхової виплати ( відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає  у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями п.п.37.1.4 пункту 37.1 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування  впродовж установлених строків.
Враховуючи, що ОСОБА_1 подав заяву на виплату страхового відшкодування за участю забезпечувального транспортного засобу ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 лише 26 лютого 2018 року, тобто майже через 4 роки після ДТП, колегія суддів вважає , що відмова HACK «Оранта» здійснити виплату здійснена у рамках діючого законодавства.
Законність відмови у виплаті страхового відшкодування в зв`язку з неподанням заяви про страхове відшкодування  впродовж одного року підтверджується також судовою практикою ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року справа № 910/7449/17,  постанова  від 20 лютого 2019 року справа №201/8286/16-ц).
При цьому  висновки  Верховного Суду вказують на те, що  зазначений в п.37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є присічним і поновленню не підлягає.
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 372, 374, 376, 381-384, 389  ЦПК України, колегія суддів,-
 
постановила:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2020 року скасувати на постановити нове судове рішення, за яким;
ОСОБА_1 відмовити у задоволенні заявлених вимог до Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про стягнення суми страхового відшкодування.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
            Повний текст постанови складено 09 квітня 2021 року.
 
             Суддя - доповідач 
 
                                  Судді: