29.04.21
33/812/163/21

МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
Справа №487/723/20                                 Головуючий у районному суді: Гаврасієнко В.О. 
Провадження № 33/812/163/21                                             Головуючий у апеляційному суді: Лисенко П.П. 
Категорія: ст.124 КУпАП 

П О С Т А Н О В А
іменем України

29 квітня 2021 року                                                 м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
        головуючого судді - Лисенка П.П.,
з секретарем судового засідання – Цуркан І.І.,
        за участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , 
        особи, яка виступала в його інтересах – Сидоренко Т.В.,
        особи, яка виступала в інтересах ОСОБА_2 – ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Краснознам`я Снігурівського району Миколаївської області, проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , не працюючого,визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, ст.124 КУпАП та закрито провадження по справі у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 286611, водій ОСОБА_1 , 29 січня 2020 року о 17.20 год. в м. Миколаєві Заводський район вул. Нікольська, 4 А, керував транспортним засобом екскаватором-навантажувачем JCB 3-CX державний номерний знак НОМЕР_1 , не був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом Toyota Venza державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортний засіб Toyota Venza отримав механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки, чим порушив вимоги п. 2.3. б, 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та та закрито провадження по справі у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 запевняючи, що у вказаному адміністративному правопорушенні його вини немає, просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити. 
Одночасно він заявив клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2020 року.
На його обґрунтування зазначав, що 20 травня 2020 року було проголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, проте її копію постанови він отримав в канцелярії суду тільки 25 грудня 2021 року.

Посилаючись на викладене та, на погіршення епідеміологічної ситуації в регіоні, його хворобу, що привело до того, що лише 18 березня 2021 року він зміг укласти договір про надання правової допомоги з адвокатом Сидоренко Т.В., яка 31 березня 2021 року ознайомилася з матеріалами справи, просив визнати поважними причини пропуску строку на подачу апеляційної скарги та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2020 року.
Перевіривши доводи викладені у клопотанні, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на подачу апеляційної скарги не підлягає поновленню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. 
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, а також у разі, якщо вона заявила клопотання про поновлення цього строку, а судом у поновленні строку відмовлено.
За приписами КУпАП, процесуальні дії під час провадження у справі про адміністративне правопорушення мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом особи на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначають порядок реалізації цього права, його законну мету.
За положеннями ст.289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
Вирішуючи питання про поновлення строку необхідно виходити з того, що поняття поважності причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. 
Так, причина пропуску строку звернення до апеляційного суду із апеляційною скаргою на постанову місцевого суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась зі скаргою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Вирішуючи питання про поновлення строку, суд виходить з того, що поняття поважності причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, справа неодноразово призначалася суддею районного суду до розгляду, спочатку на 24.03.2020 р., 28.04.2020 р. 14.05.2020 р. та 20.05.2020 року.
Постанова судді першої інстанції відносно ОСОБА_1 була ухвалена судом 20 травня 2020 року за його участі, участі потерпілої та її представника (а.с. -27).
22 травня 2020 року згідно супровідного листа суду, копія постанови була направлена на адресу ОСОБА_1 та Управління патрульної поліції (а.с. -28).
Також з матеріалів справи вбачається, що 03 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з двома заявами, в яких просив ознайомитися з матеріалами справи, надати копію СД диску обставин дорожньо-транспортної пригоди та надати копію постанови (а.с. 30, 31). 
З цієї ж заяви вбачається, що ОСОБА_1 копію постанови отримав 29 грудня 2020 року, про що особисто зазначив в заяві (а.с. 31). 
Згідно штампу вхідної кореспонденції Заводського районного суду, апеляційна скарга на вищевказану постанову подана 05 квітня 2021 року, тобто зі значним пропуском десятиденного строку на оскарження постанови суду, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП.
За такого, суд вважає, що ОСОБА_1 було відомо про прийняття стосовно нього постанови вже в названий день.
Інших об`єктивних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які перешкодили вчасно подати апеляційну скаргу, особа, яка подала апеляційну скаргу не наводить.
Доводи щодо дати отримання копії постанови, як підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, є помилковим тлумаченням діючого законодавства, оскільки положення ст.294 КУпАП пов`язують строки оскарження виключно з моментом винесення судом відповідної постанови, а не з моментом її вручення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Більш того, відповідно до ч.ч.1,3 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.
Як вбачається з сайту Єдиний державний реєстр судових рішень, постанова Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2020 року (справа 487/723/20) надіслана до Реєстру судом 22 травня 2020 року, зареєстрована в реєстрі 24 травня 2020 року та оприлюднена 25 травня 2020 року. 
З рішень Європейського суду з прав людини вбачається, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.
Так, в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що «від судів вимагається вказувати підстави для поновлення права на оскарження судового рішення, однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі, проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки вказується на те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».
Процедура визначення строку для подання апеляційної скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Отже враховуючи достатні дані про обізнаність ОСОБА_1 щодо складання протоколу відносно нього, а також ухваленої постанови 20 травня 2020 року, апеляційний суд вважає, що останній на власний розсуд не скористався своїм правом на захист у суді.
Зважаючи, на принцип диспозитивності, який передбачає, що кожна особа користується своїми правами на свій власний розсуд і використовує той обсяг прав, передбачений КУпАП, який вважає за потрібне та враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що особою, яка подала апеляційну скаргу, не наведено поважних підстав, які б унеможливили звернення його до суду в межах встановленого КУпАП строку. 
Обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не свідчать про існування будь-яких об`єктивних перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів. З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущений без поважних причин, а тому поновленню не підлягає.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що відсутні підстави для поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 травня 2020 року.
Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, у випадку відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, апеляційна скарга повертається апеляційним судом особі, яка її подала.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за вчинення правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.
Апеляційну скаргу разом з додатками повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду                                                         П.П. Лисенко