Справа № 351/1879/20 
Провадження № 22-ц/4808/234/21 
Головуючий у 1 інстанції Сегін  І. Р. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого (суддя-доповідач)  Максюти І.О.,
суддів:                                            Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,
секретаря                                       Капущак С.В.,
  за участю                                     апелянта ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до  Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Сегіним І.Р. 17 листопада 2020 року у м. Снятин Івано-Франківської області,
                                                    в с т а н о в и в :
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 подано позов до Ганьківського старостинського округу Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області і ОСОБА_2 про визнання права власності на майно. 
Позовні вимоги мотивовано тим, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 належало до суспільної групи «колгоспний двір». Реєстрація права на житловий будинок відсутня. Станом на 15.04.1991р. у будинку проживали та були зареєстровані батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_4 та діти ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (позивач). Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_4 спадкоємцями всього належного їй майна за законом стали: батько (чоловік померлої) ОСОБА_3 та сини померлої ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , так як на день смерті були зареєстровані та проживали разом з нею разом.  ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько ОСОБА_3 , спадкоємцями всього належного йому майна за законом стали сини померлого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 як такі, що на день смерті були зареєстровані та проживали разом із спадкодавцем. Спадкові справи після смерті батька та матері не заведено. Після смерті брата ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцями всього належного йому майна за законом стали рідні брати ОСОБА_5 , ОСОБА_1 (позивач) як такі, що на день смерті були зареєстровані та проживали разом з ним. В нотаріальній конторі заведена спадкова справа на підставі його (позивача) заяви. Інших спадкоємців немає. Після смерті братаОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцями всього належного йому майна за законом першої черги стала його дружина ОСОБА_2 , яка належним чином прийняла спадщину, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву, і яка тапер відмовляється від спадкування  належної частки в будинковолодінні (1/2 частини). При зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок. Просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.1-2).
Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2020 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що розташований по по АДРЕСА_1 . В решті позову відмовлено (а.с. 34-35 ).
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
Апелянт зазначає, що суду представлені всі достатні та допустимі докази для вирішення спору, в тому числі і заява від ОСОБА_5 про відмову від своєї частки в майні, що є підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.55-56).
Відзив на апеляційну скаргу не подано, що, відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
У судове засідання не з`явився представник селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, подана заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача.
Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи,  судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому  суд розглянув справу за відсутності представника відповідача.
Вислухавши пояснення апелянта та відповідачки ОСОБА_2 , яка визнала апеляційну скаргу, доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 не зареєстровано, що підтверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ від 23.07.2020р. та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.03.2020р.  (а.с.6).
Станом на 15.04.1991р. спірне господарство належало до суспільної групи «колгоспний двір», в якому проживали та були зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 . За господарством облікована земельна ділянка площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, про що свідчить довідка Ганьківської сільської ради № 1413 від 06.12.2017р. (а.с.8).
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 13 листопада 1976 року, інформація про який міститься у свідоцтві про укладення шлюбу (а.с.15).
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (позивач) є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.16).
Крім нього, синами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і рідними братами позивача були ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.16-17)
Згідно свідоцтв про смерть  від 03.12.1994 року серії НОМЕР_1 мати позивача ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ; від 07.07.1999 року серії НОМЕР_2 батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 ; повторного свідоцтва від 14.12.2017 року серії НОМЕР_3 брат ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 ; повторного свідоцтва від 14.12.2017 року серії НОМЕР_4 брат ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ; (а.с.9-10).
З довідок Ганьківської сільської ради від 06.12.2017 року встановлено, що в спірному будинку на день смерті ОСОБА_4 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживали та були зареєстровані: чоловік ОСОБА_3 , 1953 року народження, та сини ОСОБА_5 , 1979 року народження,  ОСОБА_6 , 1981 року народження, та ОСОБА_1 , 1987 року народження, які прийняли спадщину, вступивши в управління спадковим майном.
На день смерті ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_7 , були зареєстровані сини ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , які прийняли спадщину, вступивши в управління спадковим майном (а.с.11,13).
Після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спадкові справи не заведено, про що зазначено в довідках Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 13.12.2019р. № 2876/01-09, №2874/01-09 (а.с.12,14).
У довідці Ганьківської сільської ради від 13.12.2019 року в спірному господарстві на день смерті ОСОБА_6 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_8 ,  були зареєстровані ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , заповіт від імені померлого не посвідчувався (а.с. 19).
Після смерті ОСОБА_6 заведена спадкова справа на підставі заяви ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, про що свідчать довідки Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 13.12.2019р. № 2877 та копія спадкової справи (а.с.20,23).
ОСОБА_5 (брат позивача та чоловік відповідачки) помер ІНФОРМАЦІЯ_10 ,  що встановлено із свідоцтва про смерть від 14.12.2017 року серії НОМЕР_5 (а.с.21). 
Після смерті ОСОБА_5 заведена спадкова справа на підставі заяви ОСОБА_2 , їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом, про що свідчить копія спадкової справи, яку витребував апеляційний суд.
Постановою Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори від 17.12.2019р. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, яки й би підтверджував право власності спадкодавця на будинок та земельну ділянку (а.с.20-зворот).
Наявність спірного майна в натурі підтверджується технічним паспортом  будинку із зазначенням характеристики будинку садибного типу з господарськими будівлями (а.с.24).
Задовольняючи частково позов, суд виходив з положень ст.ст. 321, 328, 1217, 1218, 1268 ЦК України, встановивши, що  відповідачка, яка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка у встановлений законом строк, є спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_5 першої черги, доказів про відмову відповідачки від спадщини або про укладення договору про перерозподіл спадщини не надано, дійшов висновку про часткове задоволення позову, визнавши за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку. При цьому суд не прийняв до уваги заяву відповідачки, подану суду, про відмову від частки в майні на користь позивача, оскільки вона наділена правом відступити належну їй частку у спадковому майні на користь останнього шляхом укладання відповідних цивільно-правових угод.
З такими висновками апеляційний суд погоджується виходячи з таких підстав.
На день смерті  батьків ОСОБА_4 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_6 і ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_7 , правовідносини регулювалися Цивільним кодексом УРСР , 1963 року, відповідно до статті  549 якого визначалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.
Усі троє синів прийняли спадщину після смерті батьків, оскільки проживали у спірному будинку і фактично вступили в управління спадковим майном.
З 01 січня 2004 року набрав чинності Цивільний Кодекс України, положеннями якого регулюються правовідносини спадкування, які виникли після смерті ОСОБА_6 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_8 ,  та ОСОБА_5 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Відповідно ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.  Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
За ст.1261, 1262 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця,його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1 ст.1267 ЦК України).
Відповідно до частини 3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
За змістом ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).
Відповідно до  частини 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.
Згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»: у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
В пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року«Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто небудь із спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкоємцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо.
Отже, зміна розміру частки спадщини проводиться за згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, до видачі свідоцтва про право на спадщину. 
Із матеріалів справи встановлено, що на день смерті ОСОБА_6 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_8 , разом з ним проживали і були зареєстровані рідні брати ОСОБА_5 і ОСОБА_1 (позивач). Спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_6 не виявилося, тому спадщину прийняли спадкоємці другої черги - рідні брати ОСОБА_5 і ОСОБА_1 .
Спадщина відкрилася на 1/3 будинковолодіння, яка належала спадкодавцю ОСОБА_6 , тому обоє спадкоємців другої черги, які прийняли спадщину, набули права на будинковолодіння з урахуванням їх часток  по 1/2 частці кожен.
Відповідачка ОСОБА_2   як спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_5 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_10 , шляхом подання до нотаріальної контори відповідної заяви. Їй в такому порядку і видано свідоцтво про право на спадщину на землю.
В силу положень статті 1258 ЦК України, ОСОБА_1 не мав права на спадкування після смерті рідного брата ОСОБА_5 , оскільки була наявна спадкоємиця першої черги. 
Процедура відмови від спадщини передбачає подання спадкоємцем  за заповітом або за законом відповідної заяви нотаріусу за місцем відкриття спадщини у встановлений законом термін.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті чоловіка і не заявила про відмову від прийняття спадщини протягом встановленого ч.1 ст.1270 ЦК України шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, тому суд дійшов вірного висновку, що заява відповідачки  ОСОБА_2 про відмову від своєї частки у спадщині на будинок не має юридичного значення, оскільки вона не подана у визначений законом строк, а також, відповідно до вимог Закону, спадкоємець не має права відмовитися від прийняття частини спадщини. За таких обставин, доводи апеляційної скарги про право позивача на будинок в цілому  не заслуговують на увагу.
Оскільки відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину, це є підставою для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину будинку.
Визнання позову відповідачкою ОСОБА_2 суперечить закону, ця заява вірно не прийнята до уваги судом першої інстанції, тому підстави для задоволення позову в повному обсязі у суду були відсутні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.
На підставі викладеного, Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
                                                   п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2020 року без зміни.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:                                                                                                               І.О. Максюта
                                                                                                                          Л.В.Василишин
                                                                                                                          В.Д. Фединяк
Повний текст постанови складено 22 квітня 2021 року.