Справа № 740/268/21 	Головуючий у 1 інстанції Шевченко  І. М. 	
Провадження № 33/4823/243/21 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:
головуючого судді - Оседача М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника-адвоката Мироненка С.В. в інтересах ОСОБА_1   на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 березня 2021 року, -

                                      В С Т А Н О В И В :
Цією постановою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі  10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.  
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 454 грн. 00 коп.

Як встановив суд, 07 січня 2021 року о 22 год. 05 хв. ОСОБА_1 у м. Ніжині на вул. Шикерогринівська, 18, керував автомобілем ВАЗ, д.р.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного спяніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, незв`язна мова, тремтіння рук,  від проходження огляду на стан спяніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Не погоджуючись з вказаною постановою суду захисником       Мироненком С.В. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності була подана апеляційна скарга, в якій ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження по справі відносно ОСОБА_1 .
Вважає, що вказане рішення винесено з порушенням законодавства про адміністративні правопорушення, оскільки судом не було об`єктивно та в повному обсязі досліджено всі матеріали справи. 
Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення було допущено ряд порушень, а саме те, що під час заповнення бланку протоколу не були присутні свідки, в яких пізніше були відібрані пояснення. Вважає, що надані ними пояснення є фіктивними, оскільки присутніх цих свідків під час складання протоколу не підтверджується даними що містяться на відеозаписі, наявному в матеріалах справи. Вказує на наявність розбіжностей в протоколі про адміністративне правопорушення та відеозаписі щодо волевиявлення ОСОБА_1 у підписанні протоколу про адміністративне правопорушення, так як на відеозаписі останній відмовився від його підписання, однак в самому документі містяться його підписи, що дає підстави вважати їх підробленими. Вважає, що відеозапис, який було додано до протоколу про адміністративне правопорушення є неналежним доказом по справі, оскільки його фіксування здійснено не на бодікамеру, а на невідомий пристрій. Вважає, що докази, які були покладені судом в основу оскаржуваного рішення є сумнівними і  неналежними, а протокол про адміністративне правопорушення підробленим. 
Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції виходячи з того, що розгляд справи було проведено без участі як особи, що притягується до адміністративної відповідальності, так і без його захисника, а вручено копію постанови ОСОБА_1 було лише 15 квітня 2021 року, тобто в день закінчення строку визначеного на її оскарження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Явка апелянта на засідання суду апеляційної інстанції є необов`язковою. 
ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Мироненко С.В. були повідомлені про розгляд справи 14 травня 2021 року, однак в судове засідання не з`явилися, не повідомивши про причини своєї неявки, що свідчить про небажання у них приймати участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення. 
Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника, оскільки судом були вчинені всі необхідні дії для сповіщення про розгляд справи її учасників.

Згідно зі ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи доводи  сторони захисту  та особи, що притягується до адміністративної відповідальності про поновлення строку на апеляційне оскарження є обґрунтованими і, на думку суду, є поважними причинами, а тому їх клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню. 
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Незважаючи на викладене в апеляційній скарзі доводи  сторони захисту щодо недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні порушення ним  п. 2.5 ПДР України, за яке передбачена відповідальність за ч. 1  ст. 130 КУпАП, що в даному випадку полягає у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому  законом порядку, вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення підтверджується наявним в матеріалах справи доказами, зокрема:
- даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №471106 від 07 січня 2021  року, який є офіційним документом, що засвідчує факт вчинення правопорушення, та в якому містяться пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, в графі «пояснення», про те, що він  з протоколом ознайомлений, йому роз`ясненні права відповідно до ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, та відмовляється їхати в лікарню на медичний огляд, що засвідчив своїм власноручним підписом (а.с. 2);
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с. 3,4);
- відомостями, що містяться у рапорті інспектора СРПП №1 Ніжинського ВП Міщенка В.М. про те, що під час несення патрульної служби було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, після чого відсторонено від керування автомобілем,  та доставлено транспортний засіб за місцем його проживання (а.с. 5); 
- відеоматеріалом, наявним у матеріалах справи та  переглянутим судом апеляційної інстанції, відповідно до даних якого чітко зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с. 8).

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву. 
Вищезазначені докази в порядку ст.ст.251, 254 КУпАП в повному обсязі доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.
Посилання викладене в апеляційній скарзі на те, що відеоматеріал не може слугувати доказом відмови особи, що притягується до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки його здійснено на невідомий носій, не заслуговує на увагу, оскільки вказаний відеозапис було додано до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18  №471106 від 07 січня 2021  року, який складено інспектором СРПП №1 Ніжинського ВП Міщенком В.М., а отже є лише одним із доказів, на підтвердження даних, викладених у протоколі складеному повноважною на те особою.
  
Твердження, викладене в апеляційній скарзі з приводу відсутності у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення та відсутності його вини, внаслідок її недоведеності, є таким, що не знайшло свого підтвердження під час перевірки доказів, які були предметом дослідження як  в суді першої інстанції, так і під час перегляду справи апеляційним судом.

Така позиція сторони захисту розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення. 

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_1 не було підписано бланк протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки відмова від його підписання засвідчена на відео, є такими, що не заслуговують на увагу, беручи до уваги, що основною метою відеозйомки є саме фіксація порушення, за яке особа притягується до адміністративної відповідальності.
В даному випадку, за допомогою відео фіксації працівники поліції виконали вимоги щодо здобуття доказів на підтвердження вини    ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого правопорушення.
Жодних інших доказів а ні стороною захисту, а ні особою, що притягується до адміністративної відповідальності, щодо спростування доказів про недостовірність підпису в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , суду апеляційної інстанції надано не було. 
Доводи апелянта про те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення були відсутні свідки, є недоведеними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що в них наявні письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які на ряду з іншими доказами у справі засвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку, а також, з відеозапису вбачається, що працівник поліції, після відмови останнього пройти огляд на стан спяніння, уточнив  у свідків чи гарно вони почули слова ОСОБА_1 . 
Порушень закону, що тягнуть скасування постанови суду, як про це йде мова в поданій апеляційній скарзі, при апеляційному розгляді справи не було встановлено.
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч. 1ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови судді не вбачається.  

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -  

П О С Т А Н О В И В :

Поновити захиснику-адвокату Мироненку С.В. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу  захисника-адвоката Мироненка С.В. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності         ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 березня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя	М. М. Оседач