ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/10351/20  Номер провадження 22-ц/814/1019/21	Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В. М.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - судді - доповідача   Дорош А.І.
Суддів:    Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі:  Коротун І.В. 
учасники справи: 
представник позивача - адвокат Наконечна О.М.
відповідач ОСОБА_1 
представник відповідача - адвокат Губа О.М.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2021 року, ухвалене суддею Бугрій В.М., повний текст рішення складено - 09 лютого 2021 року

у справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

09 листопада 2020 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у групі «ІНФОРМАЦІЯ_6» соціальної мережі «Фейсбук» фізична особа ОСОБА_1 під іменем користувача ОСОБА_1 розмістила та поширила наступний текстовий допис, який містить негативну недостовірну інформацію та порушує особисті немайнові права позивача: «ДТП Полтава! СРОЧНО !!! Ищу свидетелей ДТП 04.07.2020. ДТП произошло напротив Россошенского кладбища в районе 16:00. В нас врезался внедорожник Toyota Land Cruiser цвет серый металлик. Непосредственно за нами ехал красный ВАЗ 2102, который объехав нас справа поехал дальше (в сторону Мачух ), после чего ехавший за копейкой внедорожник, врезался в нас. Если кто-то что-то видел - отзовитесь, пожалуйста!!!Если знаете, кто ехал на красной копейке - напишите, пожалуйста!!! Нужна любая информация и помощь! Помогите не дать очередному мажору уйти от ответственности, обвинив других!!!!». Вказаний вище допис був розміщений та поширений у групі «ІНФОРМАЦІЯ_6» загальнодоступної соціальної мережі «Фейсбук». До цього допису, який містить недостовірну інформацію, було приєднано п`ять фотознімків, зокрема, на двох з них зображений пошкоджений автомобіль сірого кольору Toyota Land Cruiser, яким позивач ОСОБА_3 керував в момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 04.07.2020 року не з вини водія ОСОБА_3 , а з вини іншого учасника ДТП - водія автомобіля Сітроен С3, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 . Як станом на 07.07.2020 року, так і на даний час вина водія ОСОБА_3 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди не встановлена жодним судовим рішенням. У подальшому даний допис, який містить недостовірну інформацію щодо позивача у справі, було видалено особою, яка його розмістила та поширила. Також, у липні 2020 року в соціальній мережі «Інстаграм» фізична особа ОСОБА_1 під іменем користувача (ІНФОРМАЦІЯ_5) розмістила та поширила наступний текстовий допис, який містить негативну недостовірну інформацію та порушує особисті немайнові права позивача: «СРОЧНО!!! Ищу свидетелей ДТП 04.07.2020. ДТП произошло напротив Россошенского кладбища в районе 16:00. В нас врезался внедорожник Toyota Land Cruiser цвет серый металлик. Непосредственно за нами ехал красный ВАЗ 2102, который объехав нас справа поехал дальше (в сторону Мачух ), после чего ехавший за копейкой внедорожник, врезался в нас. Если кто-то что-то видел - отзовитесь, пожалуйста!!!Если знаете, кто ехал на красной копейке - напишите, пожалуйста!!! Нужна любая информация и помощь! Помогите не дать очередному мажору уйти от ответственности, обвинив других!!!!». Вказаний вище допис був поширений в загальнодоступній соціальній мережі «Інстаграм». До цього допису, який містить недостовірну інформацію, було приєднано фотознімки, зокрема, на яких зображений пошкоджений автомобіль сірого кольору Toyota Land Cruiser, яким позивач ОСОБА_3 керував в момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 04.07.2020 року не з вини водія ОСОБА_3 , а з вини іншого учасника ДТП - водія автомобіля Сітроен С3 ОСОБА_1 . Також зазначено, що як на час поширення даної недостовірної інформації відповідачем, так і на даний час вина водія ОСОБА_3 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди не встановлена жодним судовим рішенням. Вищевказаний допис з фотознімками до нього, вчинений відповідачем у справі в загальнодоступній соціальній мережі «Інстаграм» та під фото відмітку ,,Нравится", було проставлено на момент зробленого скріншоту 12 разів. У подальшому даний допис, який містить недостовірну інформацію щодо позивача у справі, було видалено особою, яка його розмістила та поширила. Позивач зазначає, що дійсно 04.07.2020 року близько 16.00 год. на а/д Полтава-Олександрія М-22 відбулася ДТП за участю автомобіля Сітроен С3, 2019 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 (тобто відповідач володіє новим транспортним засобом, який експлуатується лише рік), під керуванням відповідача у справі та з участю керованого позивачем автомобіля Тойота Ленд Крузер, 2002 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , який належить його дідові ОСОБА_8 . Після ДТП та оформлення його результатів працівники поліції з надуманих підстав без будь-якого належного з`ясування усіх обставин справи склали відносно ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, тобто фактично звинуватили його у вчиненні правопорушення, вини у якому він не має, тим самим «вигородивши» з невідомих причин іншого учасника ДТП - водія автомобіля Сітроен С3, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 . Вважає, що у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді винна саме водій автомобіля Сітроен С3 ОСОБА_1 . Обставини вищевказаної ДТП у даний час є предметом судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, процесуальне рішення у даній справі ще судом не прийняте, відповідно він, ОСОБА_3 , як на дату 07.07.2020 року, так і на даний час є невинуватою особою у вчиненні будь-якого правопорушення. Аналіз змісту поширених відповідачем у справі дописів з доданими до них фотознімками вказує на те, що хоч по тексту дописів (які є аналогічними за своїм змістом) прямо не згадується ім`я, прізвище та по батькові позивача, однак він, як добропорядний громадянин, а також всі його знайомі, рідні та друзі, які побачили в загальнодоступній мережі «Фейсбук» та «Інстаграм» дописи, здійснені та поширені відповідачем у справі, які містять неправдиву негативну інформацію, зрозуміли, що дані дописи, а також зазначені в них речення «В нас врезался внедорожник Toyota Land Cruiser цвет серый металлик» та «Помогите не дать очередному мажору уйти от ответственности, обвинив других!!!!» стосується саме його, позивача у справі ОСОБА_3 , оскільки саме він на час ДТП керував автомобілем Тойота Ленд Крузер, 2002 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , який належить його дідові. Вважає, що інформація, яка поширена у вищевказаних дописах, є неправдивою та такою, що спрямована на приниження честі та гідності позивача, має на меті опорочення його ділової репутації, що є порушенням особистих немайнових прав позивача. Так, у вищевказаних дописах, зокрема, зазначається наступна цитати дослівно: «В нас врезался внедорожник Toyota Land Cruiser цвет серый металлик», « Помогите не дать очередному мажору уйти от ответственности, обвинив других!!!!». Ця інформація є негативною та такою, що не відповідає дійсності, а тому повинна бути визнаною недостовірною. Вважає, що автор у стверджувальній формі перераховує дії (нібито вчинені ОСОБА_3 ), які мають ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (вчинив зіткнення з іншим транспортним засобом та намагання уникнути від юридичної відповідальності), хоча у дійсності ОСОБА_3 не вчиняв даного адміністративного правопорушення, а сам є потерпілим в результаті ДТП, яке вчинила відповідач у справі - водій легкового автомобіля Сітроен С3, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 . Відсутність факту доведеності вини не дає права відповідачу називати позивача особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, а тому інформація, яка міститься у вищевказаному дописі, здійсненому відповідачем «В нас врезался внедорожник Toyota Land Cruiser цвет серый металлик», не відповідає дійсності, тобто є недостовірно та негативною. Також зазначає, що позивач у справі ОСОБА_3 є законослухняним громадянином та жодного разу не був притягнутий ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони. Вважає, що автор вищевказаних дописів також у стверджувальній формі у реченні «Помогите не дать очередному мажору уйти от ответственности, обвинив других!!!!» зазначає про те, що ОСОБА_3 є «мажором» і намагається по суті уникнути юридичної відповідальності за дорожньо-транспортну пригоду, нібито перекладаючи свою відповідальність на інших. Згідно тлумачного значення слова «мажор» (яке вживається в українській сучасній мові) - це молода людина із соціальних верхів суспільства, яка веде розбещений спосіб життя, прагне матеріально, соціально або статусно виокремитись з-поміж решти соціуму. Основними атрибутами мажора є дорогі машини, золоті прикраси, речі від провідних дизайнерів. Зазначає, що він, ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , має вищу освіту, постійно проживає в місті Полтава, одружений, має малолітню дитину, працює приватним підприємцем як фізична особа. При цьому, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль Тойота Ленд Крузер, д.н.з. НОМЕР_2 , 2002 року випуску, має значний пробіг - 380 000 км, цей автомобіль належить на праві власності не позивачу, а його дідові ОСОБА_8 . Згідно даних сайту «Авторіа» орієнтовна вартість такого автомобіля (відповідного року випуску та пробігу) складає близько 290 000 грн. Тобто, ОСОБА_3 проживає у квартирі, що належить його батькам, у нього не має у власності чи користуванні дорогих чи брендових прикрас та речей, він проживає на доходи, які сам отримує від здійснення своєї підприємницької діяльності, ніколи не притягувався до будь-якого виду юридичної відповідальності. Отже, враховуючи викладені вище доводи в частині сімейного та фінансового стану позивача у справі ОСОБА_3 , а також його способу життя, при відсутності будь-яких даних про те, що будь-коли та за будь-яких обставин громадянин ОСОБА_3 поводив себе як «мажор» (в тлумачному розумінні цього слова в українській мові), відповідач у справі у вищевказаних дописах не мала права називати позивача мажором, який намагається уникнути відповідальності, звинувативши у правопорушенні інших. Тому, у сукупності вищевикладеного, інформація, яка міститься у вищевказаних дописах, здійснених відповідачем в частині речення «Помогите не дать очередному мажору уйти от ответственности, обвинив других!!!!», не відповідає дійсності, тобто є недостовірно та негативною. Позивач зазначає, що вищеописаний зміст дописів відповідача у справі є завідомо неправдивим, принизливим та образливим, завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації, оскільки принижує позивача як людину, впливає на його авторитет як фізичної особи-підприємця (який в силу своєї підприємницької діяльності контактує з іншими підприємцями та юридичними особами), створює негативну соціальну оцінку серед оточуючих людей. Вказана інформація поширена більш ніж одній людині, стосується саме позивача, є негативною і недостовірною та порушує особисті немайнові права. У зв`язку з поширенням вищевказаної недостовірної негативної інформації він вимушений додатково вживати заходів для відновлення своєї ділової репутації, зокрема, пояснювати близьким, друзям та колегам, що він не є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що його вина у цьому не встановлена у визначеному законодавством порядку, а також те, що він в очах оточуючих його людей не є «мажором» у розумінні цього слова, а є лише добропорядним та законослухняним громадянином України. Він був вимушений приймати заспокійливі ліки, а також готувати позов до суду, звертаючись до адвоката. У нього виникла тривога, порушилися емоційні реакції на події, що відбуваються в роботі та загалом у житті. Він також був змушений звертатися до відповідного медичного закладу з приводу психо-емоційного переживання та, як наслідок, головного болю і коливання артеріального тиску, за наслідками медичного огляду йому було призначено відповідне лікування. Також, позивач з того часу змушений зосереджувати всю свою увагу лише на проблемі морально-етичної реабілітації. Неправомірні дії відповідача призвели до морального дискомфорту, знизилася активність соціальної діяльності позивача, погіршився настрій, порушився сон, він став більш нервовим, роздратованим, виникло бажання уникати контактів з людьми, почуття образи, обурення та приниження гідності. У зв`язку з вищевикладеними обставинами та діями відповідача, позивач вважає, що йому було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 10 000 грн. Зазначена інформація, на думку позивача, є такою що порушує його особисті немайнові права, а саме: принижує честь, гідність та порочить ділову репутацію, що стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2021 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди - задоволено частково.
Визнано недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 інформацію, поширену ОСОБА_1 в соціальній мережі «Фейсбук» у групі «ІНФОРМАЦІЯ_6» в дописі, здійсненому ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачем під іменем користувача ОСОБА_1 , а саме: « В нас врезался внедорожник Toyota Land Cruiser цвет серый металлик », зобов`язано відповідача у справі  ОСОБА_1 спростувати таку інформацію шляхом вчинення допису в соціальній мережі «Фейсбук» у групі « ІНФОРМАЦІЯ_6 » наступного змісту (без власних дописок, коментарів та редагувань): «  ОСОБА_1 , ім`я користувача ОСОБА_1 повідомляє, що інформація, поширена ІНФОРМАЦІЯ_1 у групі « ІНФОРМАЦІЯ_6 » соціальної мережі «Фейсбук», мною, ОСОБА_1 , ім`я користувача ОСОБА_1 , в якій містилося речення «В нас врезался внедорожник Toyota Land Cruiser цвет серый металлик» є недостовірною та мною спростовується. Рішенням Октябрського районного суду міста Полтави вказана інформація визнана недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 ». 
Визнано недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 інформацію, поширену ОСОБА_1 в соціальній мережі «Фейсбук» у групі «ІНФОРМАЦІЯ_6» в дописі, здійсненому ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачем під іменем користувача ОСОБА_1 , а саме: « Помогите не дать очередному мажору уйти от ответственности, обвинив других!!!! », зобов`язано відповідача у справі ОСОБА_1 спростувати таку інформацію шляхом вчинення допису в соціальній мережі «Фейсбук» у групі « ІНФОРМАЦІЯ_6 » наступного змісту (без власних дописок, коментарів та редагувань): « ОСОБА_1 , ім`я користувача ОСОБА_1 , повідомляє, що інформація, поширена ІНФОРМАЦІЯ_1 у групі « ІНФОРМАЦІЯ_6 » соціальної мережі «Фейсбук», мною, ОСОБА_1 , ім`я користувача ОСОБА_1 , в якій містилося речення « Помогите не дать очередному мажору уйти от ответственности, обвинив других!!!!» є недостовірною та мною спростовується. Рішенням Октябрського районного суду міста Полтави вказана інформація визнана недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 ».
Визнано недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 інформацію, поширену ОСОБА_1 в соціальній мережі «Інстаграм» в дописі, здійсненому в липні 2020 року відповідачем під іменем користувача ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), а саме: «В нас врезался внедорожник Toyota Land Cruiser цвет серый металлик», зобов`язано відповідача у справі ОСОБА_1 спростувати таку інформацію шляхом вчинення допису в соціальній мережі «Інстаграм» наступного змісту (без власних дописок, коментарів та редагувань): « ОСОБА_1 , ім`я користувача ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) повідомляє, що інформація, поширена в липні 2020 року в соціальній мережі «Інстаграм», мною, ОСОБА_1 , ім`я користувача ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), в якій містилося речення «В нас врезался внедорожник Toyota Land Cruiser цвет серый металлик» є недостовірною та мною спростовується. Рішенням Октябрського районного суду міста Полтави вказана інформація визнана недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 ».
Визнано недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 інформацію, поширену ОСОБА_1 в соціальній мережі «Інстаграм» в дописі, здійсненому в липні 2020 року відповідачем під іменем користувача ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), а саме: « Помогите не дать очередному мажору уйти от ответственности, обвинив других!!!! », зобов`язано відповідача у справі ОСОБА_1 спростувати таку інформацію шляхом вчинення допису в соціальній мережі «Інстаграм» наступного змісту (без власних дописок, коментарів та редагувань): « ОСОБА_1 , ім`я користувача ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) повідомляє, що інформація, поширена в липні 2020 року в соціальній мережі «Інстаграм», мною, ОСОБА_1 , ім`я користувача ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), в якій містилося речення « Помогите не дать очередному мажору уйти от ответственности, обвинив других!!!!» є недостовірною та мною спростовується. Рішенням Октябрського районного суду міста Полтави вказана інформація визнана недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 ».
Стягнуто з ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 5 000,00 гривень на користь позивача ОСОБА_3 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 840,80 грн. 

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у спірній публікації дійсно була викладена інформація, яка стосується позивача, та мало місце поширення такої інформації в мережі Інтернет, тобто відбулось доведення такої інформації до відома багатьох осіб. Даних та доказів, які б спростували факт поширення вищевказаної інформації, суду стороною відповідача не надано. Зі змісту поширеної інформації можна дійти висновку, що інформація, поширена відповідачем містить фактичні дані та викладена у категоричній стверджувальній формі, а відтак може бути перевірена на предмет її відповідності дійсності і, як наслідок, може бути визнана недостовірною, зазначена інформація не підпадає під ознаки критики. В оспорюваній інформації відсутня оцінка дій, суб`єктивна думка, переконання і погляди відповідача, припущення, а також мовно-стилістичні засоби (гіпербола, алегорія, сатира) тощо, тому вона не є оціночними судженнями і може бути спростована. Висловлювання ОСОБА_1 за своїм характером та змістом ґрунтується на твердженнях про винуватість позивача в ДТП. Враховуючи формулювання використаних при поширенні інформації тверджень, поширена недостовірна інформація висловлена у формі фактичного твердження. Суд визнав, що твердження ОСОБА_1 відносно позивача формують негативну громадську думку, руйнують імідж та репутацію позивача, а відтак є такими, що порушують право позивача на повагу до його честі, гідності і ділової репутації. Відповідачем не було доведено, що вищевказана інформація відповідає дійсності, тобто є достовірною. Вирішуючи питання про спосіб спростування інформації, яка підлягає визнанню недостовірною, суд визнав, що способом спростування поширеної відповідачами недостовірної інформації, який би сприяв найбільш повному відновленню порушеного немайнового права позивача, є зобов`язання ОСОБА_1 спростувати недостовірну інформацію. Виходячи із засад розумності та справедливості, суд визнав за необхідне та можливе відшкодувати ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., що є обґрунтованою компенсацією за душевні страждання, яких зазнав позивач у зв`язку з приниженням честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що інформація, викладена у спірних публікаціях, не містить будь-яких персональних даних позивача ОСОБА_3 , які б дозволили сторонній особі категорично ідентифікувати його, як особу причетну до вказаної події. Більше того, світлини, що викладені у наданих позивачем скріншотах, на відміну від автомобіля відповідача, не містять навіть державного реєстраційного номерного знаку на транспортному засобі Toyota Land Cruiser, який на них зображено, що також не дозволяє сторонній особі ідентифікувати власника цього автомобіля. Таким чином, поширена інформація, на яку посилається позивач, не стосується певної та конкретно вказаної особи, у даному випадку позивача ОСОБА_3 , а отже, відсутня обов`язкова сукупність обставин, що утворюють юридичний склад правопорушення. Також звертає увагу, що обставини вчинення ДТП є предметом розгляду справи №545/2351/20, рішення у якій не набрало законної сили. Вважає, що представник позивача у позовній заяві на власний розсуд тлумачить значення слова «мажор» без обґрунтування того, чому саме так, з поміж інших значень цього слова, позивач його оцінює та тлумачить. З огляду на вказане, судом також не було враховано наявність різних тлумачень значення слова «мажор», а отже, вживання його є оціночним судженням та таким, що не підлягає спростуванню і доведенню його правдивості. Враховуючи, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимоги спростування недостовірної та негативної інформації і визнання її такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 , тому вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню також не підлягають. Крім того, звертає увагу, що на час відкриття провадження у справі позивачем ОСОБА_3 було одночасно подано до Октябрського районного суду м. Полтави декілька аналогічних позовних заяв до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди, зокрема справи: №554/10192/20; № 554/10226/20; № 554/10245/20; № 554/10343/20; № 554/10345/20. На час відкриття провадження у даній справі (№554/10351/20) суддею Бугрій В.М. на розгляді в Октябрському суді м. Полтави перебували аналогічні справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди. По іншим аналогічним справам суддями були прийняті рішення про повернення позовної заяви, зокрема, і у зв`язку із зловживанням останнім процесуальними правами. Всупереч ч.2 ст. 44 ЦПК України ухвалою 09 листопада 2020 року суддя Бугрій В.М., незважаючи на наявність у провадженні Октябрського районного суду м. Полтави інших справ за позовом ОСОБА_3 з тим самим предметом та з тих самих підстав до відповідача ОСОБА_1 , відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанці повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у групі «ІНФОРМАЦІЯ_6» соціальної мережі «Фейсбук» фізична особа ОСОБА_1 під іменем користувача ОСОБА_1 розмістила та поширила наступний текстовий допис, який містить негативну недостовірну інформацію та порушує особисті немайнові права позивача: «ДТП Полтава! СРОЧНО !!! Ищу свидетелей ДТП 04.07.2020. ДТП произошло напротив Россошенского кладбища в районе 16:00. В нас врезался внедорожник Toyota Land Cruiser цвет серый металлик. Непосредственно за нами ехал красный ВАЗ 2102, который объехав нас справа поехал дальше (в сторону Мачух ), после чего ехавший за копейкой внедорожник, врезался в нас. Если кто-то что-то видел - отзовитесь, пожалуйста!!!Если знаете, кто ехал на красной копейке - напишите, пожалуйста!!! Нужна любая информация и помощь! Помогите не дать очередному мажору уйти от ответственности, обвинив других!!!!».

Також, у липні 2020 року в соціальній мережі «Інстаграм» фізична особа ОСОБА_1 під іменем користувача (ІНФОРМАЦІЯ_5) розмістила та поширила наступний текстовий допис, який містить негативну недостовірну інформацію та порушує особисті немайнові права позивача: «СРОЧНО!!! Ищу свидетелей ДТП 04.07.2020. ДТП произошло напротив Россошенского кладбища в районе 16:00. В нас врезался внедорожник Toyota Land Cruiser цвет серый металлик. Непосредственно за нами ехал красный ВАЗ 2102, который объехав нас справа поехал дальше (в сторону Мачух ), после чего ехавший за копейкой внедорожник, врезался в нас. Если кто-то что-то видел - отзовитесь, пожалуйста!!!Если знаете, кто ехал на красной копейке - напишите, пожалуйста!!! Нужна любая информация и помощь! Помогите не дать очередному мажору уйти от ответственности, обвинив других!!!!».

З матеріалів справи вбачається, що у спірній публікації дійсно була викладена інформація, яка стосується позивача, та мало місце поширення такої інформації в мережі Інтернет, тобто відбулось доведення такої інформації до відома багатьох осіб.

Факт поширення зазначеної інформації відповідачем підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, які беруться судом до уваги як належні та допустимі. Даних та доказів, які б спростували факт поширення вищевказаної інформації суду стороною відповідача не надано.

Зі змісту поширеної інформації можна дійти висновку, що інформація, поширена відповідачем, містить фактичні дані та викладена у категоричній стверджувальній формі, а відтак може бути перевірена на предмет її відповідності дійсності і, як наслідок, може бути визнана недостовірною.

Поширену відповідачами інформацію про позивача можна перевірити на предмет її істинності, дійсності, зазначена інформація не підпадає під ознаки критики, в оспорюваній інформації відсутня оцінка дій, суб`єктивна думка, переконання і погляди відповідача, припущення, а також мовно-стилістичні засоби (гіпербола, алегорія, сатира) тощо, тому вона не є оціночними судженнями і може бути спростована.

Висловлювання ОСОБА_1 за своїм характером та змістом ґрунтується на твердженнях про винуватість позивача в ДТП.

Враховуючи формулювання використаних при поширенні інформації тверджень, поширена недостовірна інформація висловлена у формі фактичного твердження.

Оскільки інформація сформульована відповідачем способом категоричного висловлювання у формі існування конкретних обставин (фактів), при цьому форма вираження вищезазначеної інформації не містить критики або оцінки дій, без застосування та вживання гіпербол, алегорій, сатири (чи інших мовностилістичних способів) та у формі констатації конкретних фактів (обставин), які нічим не підтверджені, суд визнає її як недостовірну, таку, що порушує особисті немайнові права позивача.

Щодо порушення діями відповідача особистих немайнових прав позивача, суд першої інстанції встановив, що твердження ОСОБА_1 відносно позивача формують негативну громадську думку, руйнують імідж та репутацію позивача, а відтак є такими, що порушують право позивача на повагу до його честі, гідності і ділової репутації.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач поширила недостовірну інформацію на невизначене коло осіб про позивача, яка складає негативне враження у суспільства про позивача як про людину, яка своїми діями порушує права інших людей.

Суд першої інстанції також погодився з тим, що поширена інформація є негативною, оскільки її зміст вказує на те, що розповсюдження такої інформації може створити негативні наслідки для позивача, поставити під сумнів дотримання ним законодавства України та його моральних якостей.

Оспорювана інформація не відповідає дійсності, оскільки не підтверджується наданими суду доказами, є негативною, створює негативне уявлення про позивача та безпосередньо порушує його особисті немайнові права і завдає шкоди його честі, гідності та діловій репутації.

Відповідачем не було доведено, що вищевказана інформація відповідає дійсності, тобто є достовірною.

Виходячи з встановлених обставин справи та положень законодавства, яким регламентовано спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов висновку, що відносно позивача було поширено відомості, що не відповідають дійсності, викладені неправдиво, мають виражений негативний характер, а також принижують ділову репутацію останнього, тобто порушують немайнові права позивача, а тому підлягають визнанню такими, що не відповідають дійсності.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що поширення інформації, що є предметом розгляду у цій справі, порушує особисті немайнові права позивача, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам.

Вирішуючи питання про спосіб спростування інформації, яка підлягає визнанню недостовірною, суд першої інстанції визнав, що способом спростування поширеної відповідачами недостовірної інформації, який би сприяв найбільш повному відновленню порушеного немайнового права позивача, є зобов`язання ОСОБА_1 спростувати недостовірну інформацію.

В частині вирішення позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень, то суд першої інстанції дійшов висновку, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи із засад розумності та справедливості та визнав за необхідне відшкодувати ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., що є обґрунтованою компенсацією за душевні страждання, яких він зазнав у зв`язку з приниженням честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Факт розміщення публікації в соціальній мережі «Фейсбук» та «Інстаграм» у вказаний спосіб сторонами не оспорюється.

Оскільки поширення оспорюваної інформації відбулось в мережі Інтернет відповідачем у цій справі є автор публікації, тобто є ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 200 ЦК України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями. Порядок використання інформації та захисту права на неї встановлюється законом.

Відповідно до ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до Конституції України, життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Згідно ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Згідно ст. ст. 3, 28 Конституції України честь і гідність людини є найвищою соціальною цінністю, кожен має право на повагу до його гідності.

Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

Отже, при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації має забезпечуватись баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз`яснено, що беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до положень ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв`язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

При цьому не є підставою для відповідальності за оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції та положенням ст. 30 Закону України "Про інформацію".

Отже, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

У відзиві на позовну заяву та у доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що поширена інформація була лише про обставини дорожньо транспортної пригоди, без конкретизації особи водія та транспортного засобу, за участі якої вона сталась, що виключає її відповідальність. 

З такими доводами апеляційної скарги відповідача погоджується колегія апеляційного суду, оскільки доведення обставини щодо поширення інформації, яка стосується певної фізичної особи, а саме позивача, є обов`язковою складовою юридичного складу правопорушення.

Відповідно до статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не надано жодних доказів в обґрунтування свого твердження, що саме позивач ОСОБА_3 причетний до скоєння ДТП. Разом з тим, судом не вказано, у якій саме частині публікації, та з урахуванням яких саме фактичних тверджень відповідача було поширено інформацію про вчинення позивачем правопорушення, а відтак судом не було встановлено поширення відповідної інформації взагалі.

Не можна також погодитись із запереченнями, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу про те, що інформація про причетність позивача до скоєння ДТП прямо випливає зі змісту поширюваної відповідачем інформації. Зокрема, зі змісту публікації вбачається, що ОСОБА_1  в соціальних мережах Фейсбук та Інстаграм описала подію, що безпосередньо з нею трапилась і просила користувачів допомогти у пошуку особи, за участі якої ця подія відбулась. 

Таким чином, колегія суддів вважає, що така інформація носить характер особистих суджень відповідача із застосуванням мовно-стилістичних засобів, зокрема вживання метафори.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири, тощо). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Тому підстав для задоволення позовних вимог в частині спростування відповідної інформації немає.

У рішенні від 10 серпня 2006 року у справі "Ляшко проти України" (Lyshkо v. Ukraine) Європейський суд з прав людини зазначив, що свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 Конвенції застосовується не тільки до "інформації" чи "ідей", які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе "демократичне суспільство". Свобода політичних дебатів перебуває в самому серці побудови демократичного суспільства, що наскрізь пронизує Конвенцію. При цьому повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 10 Конвенції.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 11 лютого 2019 року у справі № 725/5585/16-ц (провадження № 61-34549св18).

Отже, обставина поширення відповідачем інформації як фактичного твердження про позивача щодо його безпосередньої причетності до спричинення дорожньо-транспортної пригоди, а відтак і вчинення ним адміністративного правопорушення, не підтверджена, тому не може бути підставою для покладення на відповідача відповідальності у цій справі щодо спростування цієї інформації.

Враховуючи встановлені обставини, а також баланс прав на свободу слова, на повагу до гідності та честі, на недоторканність ділової репутації, а також презумпцію невинуватості, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції у частині визнання недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію, інформації стосовно позивача, поширеної відповідачем у публікаціях, та як такої, що містить фактичні твердження про вчинення позивачем протиправних дій, які мають ознаки правопорушення, передбаченого КпАП України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно матеріалів справи та визнається позивачем, що дійсно 04.07.2020 року близько 16.00 на а/д Полтава-Олександрія, М-22 відбулася ДТП за участю автомобіля Сітроен С3 2019 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 у справі та з участю керованого ним автомобіля Тойота Ленд Крузер, 2002 р.в, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить його дідові ОСОБА_8 .

Таким чином, відповідні обставини мали місце, тому поширена відповідачем інформація відповідає дійсності.

Та обставина, що на даний час відповідного судового рішення щодо визнання його винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, судом не постановлено, не спростовує самої події дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, у судовому порядку не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 травня 2018 року у справі №188/1367/15-ц (провадження № 61-6766св18).

Крім того, слово "мажор" не може бути розцінено як недостовірна чи негативна для позивача інформація, оскільки відповідно до тлумачення в Академічному тлумачному словнику Української мови (в 11 томах. - Том 7, 1976. - Стор. 263.) "мажор" вживається і у значені: 1)музичний лад, акорд якого складається з великої та малої терції й має бадьоре, радісне звучання; протилежне мінор. 2) перен., книжн. Бадьорий, радісний настрій, характер і т. ін.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги щодо помилковості висновку суду першої інстанції стосовно поширення відповідачем інформації про позивача, яка є недостовірною, заслуговують на увагу, є обґрунтованими та доведеними, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволені відповідних вимог.   

Крім цього, в апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що до Октябрського районного суду м. Полтави протягом 03 - 09 листопада 2021 року надійшло 6 позовних заяв ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації. Як вбачається з даних Єдиного реєстру судових рішень, який є загально доступним, і колегія суддів перевірила вказані обставини, то дійсно це мало місце, а саме ухвалами суду від 10.11.2021 р. (справа №554/10343/20, №554/10345/20, суддя Чуванова А.М.) позовну заяву повернуто позивачу, оскільки у поданні позивачем до суду протягом одного дня кількох позовів до одного й того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав судом визнано зловживанням процесуальними правами, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; ухвалою від 05.11.2020 року (справа №554/10226/20, суддя Тімошенко Н.В.) позовну заяву повернуто позивачу за заявою представника позивача про повернення позовної заяви; ухвалою суду від 10.11.2020 року (справа №554/10192/20, суддя Гольник Л.В.) позовну заяву повернуто позивачу згідно заяви представника позивача про відкликання позовної заяви; ухвалою суду від 22.12.2020 року (справа №554/10245/20, суддя Тімошенко Н.В.) позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу в зв`язку з не усуненням недоліків.

Згідно ч.1, п.2 ч.2, ч. 3,4 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:  подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом. 

Аналізуючи викладене, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку про те, що позивач, подаючи шість позовів до суду (з урахуванням і цього, який є предметом даного розгляду) з аналогічним предметом і з аналогічних підстав у проміжку часу 03-09 листопада 2020 року допустив зловживання процесуальними правами, а саме вчинив маніпуляцію автоматизованим розподілом справ між суддями. Суд першої інстанції залишив це поза увагою, не застосував наслідки, передбачені ч. 3 ст. 44 ЦПК України.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку про те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження позову, також допустив зловживання процесуальними правами при подачі протягом періоду з 03 по 09 листопада 2020 року шести позовів до одного й того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, що є фактом вчинення маніпуляції автоматизованим розподілом справ між суддями, що суд першої інстанції залишив поза увагою, тому колегія суддів приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 

Згідно ч. 1, п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

По справі вбачається, що ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив визнати недостовірною та такою, що порушує його права на повагу, честь та ділову репутацію, а також стягнути з ОСОБА_1 моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації у розмірі 10 000 грн.

Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду першої інстанції позовної заяви про заст. честі, гідності та ділової репутації, а саме позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви про відшкодування моральної шкоди - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 

Відповідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Крім цього, по справі вбачається, що позивачем при пред`явленні позову до суду взагалі не було сплачено судовий збір, у матеріалах справи відсутні докази сплати позивачем судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати. При цьому судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції. Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.
Отже, з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь держави 2 942,80 грн. (840,80 грн. + 2102 грн.) судового збору за подачу позовної заяви до суду першої інстанції.

Крім цього, при подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 1261,21 грн. та 3 153 грн., а всього 4 414,21 грн. (а.с. 73,87,92,94), ця сума підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 . 

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 

Згідно п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права. 

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2021 року- скасувати і ухвалити нове рішення. 

У задоволенні позову ОСОБА_3  до ОСОБА_1  про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1    понесені судові витратиу розмірі 4 414,21 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь  держави судовий  збіру розмірі 2 942,80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 травня 2021 року.

СУДДІ:                А. І. Дорош         О. А. Лобов                 В. М. Триголов