УХВАЛА

03 червня 2021 року 
Київ
справа №826/6308/16
адміністративне провадження №К/9901/27351/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Пасічник С.С.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Юрченко В.П., 
за участю секретаря судового засідання Лопушенко О.В.,
представника позивача Прокопчука О.О.,
представника відповідача Перепелиці А.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у складі судді Федорчука А.Б. від 21 квітня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Бужак Н.П., суддів Костюк Л.О., Межевича М.В. від 21 червня 2016 року у справі за поданням Головного управління ДПС у Полтавській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про зупинення видаткових операцій на рахунках,

в с т а н о в и в:

19 квітня 2016 року Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління ДФС в Полтавській області (правонаступник - Головне управління ДПС у Полтавській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України), звернулась до суду з поданням, в якому просило зупинити видаткові операції на рахунках: 1) Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі - ПАТ «Укрнафта») до дня складення акту опису майна платника податків - Договору від 24 грудня 1997 року №999/97 «Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не пов`язану із створенням юридичної особи з освоєння та розробки родовищ» (далі - Договір №999/97), відповідальний за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання якого є Нафтогазовидобувне управління «Полтаванафтогаз» ПАТ «Укрнафта» (далі - НГВУ), у податкову заставу податковим керуючим або акту про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу, або погашення податкового боргу у повному обсязі; 2) НГВУ до дня складення акту опису майна платника податків - Договору №999/97 у податкову заставу податковим керуючим або акту про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу, або погашення податкового боргу у повному обсязі; 3) Договору №999/97 до дня складення акту опису майна платника податків - Договору №999/97 у податкову заставу податковим керуючим або акту про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу, або погашення податкового боргу у повному обсязі.

Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначала, що відповідальною особою за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання Договору про спільну діяльність №999/97 є НГВУ; станом на момент звернення до суду із поданням за платником податків - Договором №999/97 обліковується податковий борг у сумі 559416759,09 грн., який виник в результаті несплати узгоджених грошових зобов`язань та нарахованої пені. Оскільки платник податків не допустив податкового керуючого для здійснення опису майна у податкову заставу та не подав документів, необхідних для такого опису, а також перешкоджав виконанню повноважень податковим керуючим, про що 18 квітня 2016 року складено відповідні акти, то у відповідності до пункту 89.4 статті 89, пункту 91.4 статті 91 Податкового кодексу України (далі - ПК України) у контролюючого органу є підстави для звернення до суду з поданням про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2016 року, у задоволенні подання відмовлено повністю.

Постановлені у справі судові рішення вмотивовані тим, що у ході розгляду справи заявником не було доведено належними доказами наявності обставин, які відповідно до пункту 89.4 статті 89 ПК України давали б підстави для звернення до суду з поданням про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, адже останнього у встановленому законодавством порядку не було попередньо повідомлено про здійснення опису майна у податкову заставу та проведення перевірки стану збереження такого майна. При цьому суди зазначили, що в складеному податковим керуючим акті відмови платника податків від опису майна у податкову заставу №2 від 18 квітня 2016 року чітко не зазначено, чи підставою для складання такого акту стала відмова у здійсненні опису майна, чи ненадання документів, необхідних для такого опису, при тому, що докази витребування відповідних документів в матеріалах справи відсутні; до того ж, за висновком судів, ПК України не передбачено права контролюючого органу на складення повторного акту про відмову платника податків від опису майна у податкову заставу без звернення до суду з поданням про зупинення видаткових операцій за попереднім таким актом, тому, оскільки податковим керуючим раніше вже описувалося майно платника податків у податкову заставу, про що складено відповідний акт від 26 лютого 2016 року, і відповідне подання до суду не подавалося, то такі обставини додатково свідчать про протиправність складення акту №2 від 18 квітня 2016 року. Також суди вказали на те, що ПАТ «Укрнафта» не є суб`єктом відповідальності в межах спірних правовідносин, адже податковий борг обліковується за НГВУ як особою, відповідальною за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання Договору №999/97.

Не погоджуючись із рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, контролюючий орган подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування ними норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просив їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення подання у повному обсязі.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 21 липня 2016 року відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою.

Справа передана до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Справу призначено до касаційного розгляду у відкритому судовому засіданні.

Верховний Суд дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження у справі з таких підстав.

Частиною першою статті 211 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, яка діяла на час ухвалення судових рішень) було обумовлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку судові рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції повністю або частково, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Судовий розгляд спору у даній справі здійснювався в особливому порядку, передбаченому положеннями статті 1833 КАС України (у згаданій вище редакції), частиною десятою якої було встановлено, що апеляційний перегляд постанови суду першої інстанції здійснюється за загальною процедурою. Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку за загальною процедурою.

Отже відповідно до положень процесуального закону, що діяв на час постановлення оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, таке судове рішення, прийняте у порядку статті 1833 КАС України, є остаточним і оскарженню не підлягає. Тобто, право на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції у справі за зверненням органів доходів і зборів в касаційному порядку виникає за умови ухвалення судом апеляційної інстанції тільки постанови.

Водночас, відповідно до частини першої статті 328 КАС України (в редакції з 15 грудня 2017 року) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Особливості провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів із заявою про зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках регулюються статтею 283 КАС України.

Відповідно до частини третьої статті 272 КАС України (у згаданій вище редакції) судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273 - 277, 282 - 286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Відтак КАС України в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, також не передбачено можливості оскарження у касаційному порядку рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтею 283 цього Кодексу.

Касаційна скарга Головного управління ДПС у Полтавській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, подана на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2016 року, прийнятих у порядку статті 1833 КАС України, які за наслідками апеляційного перегляду спору є остаточними і оскарженню не підлягають, тому касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, у зв`язку з чим касаційне провадження у справі належить закрити.

Такий висновок узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 18 жовтня 2019 року (справа №826/2195/16).

Керуючись статтями 243, 328, 344, 355 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в:

Касаційне провадження у справі №826/6308/16 за поданням Головного управління ДПС у Полтавській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про зупинення видаткових операцій на рахунках - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник
І.А. Васильєва 
 В.П. Юрченко ,
Судді Верховного Суду