ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/809/21 Справа № 185/2089/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Тимченко С.О. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко  О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 травня 2021 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2021 року щодо: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою:  АДРЕСА_1 ,
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП,- 
ВСТАНОВИВ:

Цією постановою судді ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. без конфіскації знарядь виробництва. Стягнутий з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн. в дохід держави.         
При обставинах, встановлених місцевим судом, ОСОБА_1 визнана винною за те, що вона 05.03.2021 року о 15:50 год., знаходячись в приміщенні магазину “Чай, кофе” за адресою: м. Павлоград, вул. Західнодонбаська, 13А, здійснювала господарське діяльність без державної реєстрації.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КупАП. 
Свої вимоги мотивує тим, що складений протокол за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. При його складанні в порушення ст. 268 КУпАП не роз`яснювались права і обов`язки. Вказує, що закон зобов`язує отримувати ліцензію саме суб`єкта господарювання, який і має нести відповідальність, а не найманий працівник. 
В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлена належним чином, заяви про перенесення розгляду апеляційної скарги від апелянта не надходило, у зв`язку з чим розгляд апеляції здійснюється без її участі. 

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи на законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
       Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
       Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. 
       Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення нею інкримінованого адміністративного правопорушення, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 121965 від 05 березня 2021 року, складеного у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та, де викладені обставини вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 05 березня 2021 року, в яких остання, в тому числі, зазначила, що здійснює торгівлю алкогольними напоями, при цьому будь-яких документів (ліцензій, свідоцтва про державну реєстрацію ФОП) на торгівельну точку не має; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно яких останні, кожен окремо, 05.03.2021 року зайшли до магазину “Чай, кава”, в якому перебували працівники поліції, які роз`яснили, що в магазині здійснюється продаж алкогольних напоїв без дозвільної документації (ліцензії). В присутності свідків працівниками поліції вилучені алкогольні напої, а саме: 5 пляшок горілки, об`ємом 1 л кожна; 1 пляшка горілки, об`ємом 0,5 л; 7 пляшок пива, об`ємом 0,5 л кожна; 2 пакета паперових вина, об`ємом 1 л кожний.
       Вказані докази підтверджують саме факт провадження господарської діяльності ОСОБА_1 як суб`єкта господарювання без одержання документа дозвільного характеру та провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.
       Свою вину у здійсненні продажу товарів без відповідної державної реєстрації її як суб`єкта господарювання ОСОБА_1 визнала в суді першої інстанції під час розгляду адміністративної справи відносно неї, пояснивши, що дійсно 05.03.2021 року о 15:50 год. здійснювала продаж товарів та ніяких вказівок від свого роботодавця з цього приводу не отримувала, працювала тільки продавцем. 
       Апеляційний суд критично оцінює доводи апелянта з приводу того, що він працював тільки продавцем, оскільки жодного належного та допустимого доказу такого твердження матеріали справи не містять, у зв`язку з чим доводи ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції неправомірно складений протокол відносно неї як найманого працівника є хибними.
       Отже, всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
       Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, а саме провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та провадження господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
       Посилання апеляційної скарги стосовно невідповідності складеного протоколу про адміністративне правопорушення відносно неї вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема не зазначений нормативний акт, який передбачає відповідальність за інкриміноване їй правопорушення, та не роз`яснення їй вимог ст. 268 КУпАП, у зв`язку з чим було порушено її права на захист, є безпідставними, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 121965 від 05 березня 2021 року повною мірою відповідає вимогам, які ставляться для його складання, в тому числі, містить вказівку на вчинення апелянтом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. Також, в зазначеному протоколі міститься відповідна відмітка про роз`яснення ОСОБА_1 вимог ст. 268 КУпАП, що підтверджено особистим підписом останньої. 
       Таким чином, всі докази, які вказують на винуватість апелянта перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення. Накладене стягнення узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і його розмір визначений в межах санкції ч. 1 ст. 164 КУпАП, а відтак, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді, без змін.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В :

       Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
       Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя                                                         О.М.Кононенко