КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року                                                                                                      місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 753/15090/20
номер провадження: 22-ц/824/3508/2021
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),
суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,
за участю секретаря - Орел П.Ю.,
розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Проскурні Олега Івановича на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 25 листопада 2020 року у складі судді Заставенко М.О.,у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дарницький районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), 
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2020 рок ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просив: 
- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Білан Ю.С. (далі - Дарницький РВ ДВС у місті Києві) щодо визначення суми заборгованості по сплаті ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 за період з 23 грудня 2013 року по 28 липня 2020 року у сумі  211 691 грн 88 коп. та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 28 липня 2020 року у виконавчому провадженні № 61320231;
- зобов`язати державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (далі - Бориспільський МВ ДВС), який здійснює виконавче провадження                           № 61320231, визначити суму заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , виключивши аліменти за період, який перевищує три роки, що передували пред`явленню до виконання виконавчого листа та врахувати дані про заробітну плату, отриману боржником у                            приватному підприємстві «Київпродзбут» та добровільно сплачені аліменти у квітні та травні 2020 року у розмірі 4 723 грн 62 коп.
У листопаді 2020 року представник ОСОБА_2 - адвокат Паньшин С.С. подав до суду першої інстанції клопотання, у якому просив залишити без розгляду скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на те, що у провадженні Дарницького районного суду міста Києва вже є справа за скаргою ОСОБА_1 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. 
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 25 листопада 2020 року закрито провадження в частині вимог скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м.Києві Білан Ю.С. щодо визначення суми заборгованості по сплаті ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 за період з 23 грудня 2013 року по                       28 липня 2020 року у сумі 211 691 грн 88 коп. та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 28 липня 2020 року у виконавчому провадженні № 61320231.
Скаргу ОСОБА_1 в частині вимог про зобов`язаннядержавного виконавця Бориспільського МВ ДВС, який здійснює виконавче провадження № 61320231, визначити суму заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , виключивши аліменти за період, який перевищує три роки, що передували пред`явленню до виконання виконавчого листа та врахувати дані про заробітну плату, отриману боржником у приватному підприємстві «Київпродзбут» та добровільно сплачені аліменти у квітні та травні 2020 року у розмірі 4 723 грн 62  коп. - залишено без розгляду.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Проскурня О.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про необхідність захисту прав боржника в позовному провадженні та неможливість розгляду його вимог в межах судового розгляду скарги на дії державного виконавця не відповідають положенням чинного законодавства України та правовим висновкам щодо його застосування, викладених у постановах Верховного Суду, оскільки питання з приводу правомірності визначення державним виконавцем розміру аліментів може підлягати розгляду, у тому числі,  в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, шляхом подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця.
Вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення без розгляду скарги в частині зобов`язання державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, оскільки предметом оскарження у даній справі є дії головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС Білан Ю.С., які виразилися в невірному визначенні суми заборгованості по сплаті аліментів, та її розрахунок від 28 липня 2020 року. Натомість предметом справи № 753/14706/20 за скаргою ОСОБА_1 є бездіяльність державного виконавця Бориспільського МВ ДВС, який здійснює виконавче провадження № 61320231, що виразилася в ухиленні від перерахунку заборгованості по сплаті аліментів на підставі клопотання та доданих до нього документів, поданих 20 серпня 2020 року представником боржника. 
Зазначає, що підставою для подання скарги у даній справі стали правовідносини, пов`язані з обчисленням головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС Білан Ю.С. суми заборгованості по сплаті аліментів та оформлені нею розрахунку від 28 липня 2020 року. Натомість у справі №753/14706/20 підставою для звернення до суду стали правовідносини, що виникли в часі пізніше - після звернення представника боржника до державного виконавця Бориспільського МВ ДВС з клопотанням здійснити перерахунок заборгованості та виправити порушення, допущені головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС Білан Ю.С. 
Вказує, що учасниками даної справи є: боржник ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , Дарницький РВ ДВС та Бориспільський МВ ДВС. Натомість у справі                          № 753/14706/20 Дарницький РВ ДВС участі не приймає у зв`язку з тим, що предметом судового розгляду є бездіяльність державного виконавця Бориспільського МВ ДВС. 
Тому вважає, що справа №753/14706/20 не є тотожною з даною справою за складом учасників, предметом судового розгляду та підставами звернення представника боржника до суду за захистом прав та законних інтересів боржника. Однак суд першої інстанції наведених вище обставин не врахував.
Представник ОСОБА_2 - адвокат Паньшин С.С. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що висновок суду про необхідність захисту прав боржника в позовному провадженні та неможливість розгляду його вимог в межах судового розгляду скарги на дії державного виконавця є правильним, оскільки системний аналіз норм чинного законодавства дає підстави для висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Ураховуючи те, що спір виник щодо розміру заборгованості за аліментами, такий спір відповідно до закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом.
Також вказує, що у провадженні Дарницького районного суду міста Києва вже є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме, ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року прийнято до провадження скаргу ОСОБА_1 із вимогами, зокрема, про зобов`язання державного виконавця Бориспільського МВ ДВС, який здійснює виконавче провадження № 61320231, визначити суму заборгованості боржника зі сплати аліментів на користь стягувача на утримання дитини ОСОБА_3 , виключивши аліменти за період, який перевищує три роки, що вередували пред`явленню до виконання виконавчого листа та врахувати дані про заробітну плату, отриману боржником у ПП «Київпродзбут» та добровільно сплачені аліменти у квітні та травні 2020 року у розмірі 4 723 грн 62 коп. Тому вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення скарги боржника в цій частині без розгляду. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. 
Представник Дарницького РВ ДВС у місті Києві Пономар О.В. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, врахувавши доводи, наведені у відзивах на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Однак суд першої інстанції належним чином вимог закону не виконав, прийняв судове рішення без дотримання норм процесуального права.
Закриваючи провадження в частині вимог скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС у місті Києві Білан Ю.С. щодо визначення суми заборгованості по сплаті аліментів та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів,суд першої інстанції виходив із того, що ці вимоги скарги стосуються незгоди боржника з нарахованим розміром заборгованості, що є підставою для звернення до суду з позовною заявою, а не із скаргою на дії державного виконавця у порядку, передбаченому ст.447 ЦПК України. 
Проте з такими  висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.
Згідно зі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ч.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 2-751/2007 (провадження № 61-15422св20) зазначено, що оскільки заявник звернулася до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів у порядку контролю за виконанням судового рішення, то такий спір може розглядатися у порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця, що передбачений розділом VII ЦПК України. До подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах: від 29 серпня 2018 року у справі № 201/10328/16-ц (провадження                           №14-192цс18); від 27 листопада 2019 року у справі № 201/10329/16-ц (провадження                        №14-496цс19). Зазначене також узгоджується із правовим висновком Верховного Суду у постанові від 05 серпня 2020 року у справі №464/6206/18 (провадження № 61-18142св19). 
Таким чином у вказаній категорії справ стягувач аліментів вправі обирати спосіб судового захисту: або оскаржувати дії державного виконавця, або пред`являти позов на загальних підставах.
Аналіз змісту скарги  ОСОБА_1 свідчить, що вона подана в порядку ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-449 ЦПК України, в якій він просить, зокрема, визнати неправомірними дії головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС у місті Києві Білан Ю.С. щодо визначення суми заборгованості по сплаті ОСОБА_1 аліментів на користь  ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 за період з 23 грудня 2013 року по 28 липня 2020 року у сумі 211 691 грн 88 коп. та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 28 липня 2020 року у виконавчому провадженні № 61320231.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що такі вимоги підлягають розгляду лише у порядку позовного провадження та, як наслідок, безпідставно закрив провадження в цій частині вимог скарги ОСОБА_1 .
Аналогічного правового висновку у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 359/1447/13-ц, провадження № 61-2602св21.
З огляду на викладене у суду першої інстанції були відсутні підстави для закриття провадження у справі в частині вимог скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії державного виконавця щодо визначення суми заборгованості по сплаті аліментів та скасування розрахунку заборгованості.
Залишаючи без розгляду скаргу  ОСОБА_1 частині зобов`язання державного виконавця Бориспільського МВ ДВС визначити суму заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , суд першої інстанції керувався ст.257 ЦПК України й виходив із того, що у провадженні суду вже перебуває скарга з аналогічними вимогами, яка була подана до суду раніше.
Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.
Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). 
Чинним цивільним процесуальним законодавствам України не врегульовано питання залишення без розгляду скарги на дії державного виконавця, яка подана в порядку           ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-449 ЦПК України з тих підстав, що в провадженні суду вже перебуває скарга з аналогічними вимогами, яка була подана до суду раніше.
Разом з тим, згідно з п.4 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Отже, у даному випадку до спірних правовідносин за аналогією закону підлягає застосуванню п.4 ч.1 ст.257 ЦПК України.
Верховний Суд у своїй постанові від 22 травня 2019 року у справі №640/7778/18 зазначив, що позови вважаються тотожними, якщо вони повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Таким чином згідно з п.4 ч.1 ст.257 ЦПК України позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто, коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. 
По справі встановлено, що у провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебуває справа № 753/14706/20 за скаргою ОСОБА_1 від 08 вересня 2020 року, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Бориспільський МВ ДВС, в якій він просить:
- визнати бездіяльність державного виконавця Бориспільського МВ ДВС, який здійснює виконавче провадження №61320231, що виразилось в ухиленні від перерахунку заборгованості по сплаті аліментів на підставі клопотання та доданих до нього документів, поданих 20 серпня 2020 року представником боржника ОСОБА_1 - адвокатом Проскурня О.І. до Бориспільського МВ ДВС.   
- зобов`язати державного виконавця Бориспільського МВ ДВС, який здійснює виконавче провадження № 61320231, визначити суму заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , виключивши аліменти за період, який перевищує три роки, що передували пред`явленню до виконання виконавчого листа та врахувати дані про заробітну плату, отриману боржником у ПП «Київпродзбут» та добровільно сплачені аліменти у квітні та травні 2020 року у розмірі 4 723 грн 62 коп. (а.с.69-73).
Тобто, предметом оскарження у справі  № 753/14706/20 є бездіяльність державного виконавця Бориспільського МВ ДВС, яка полягає в ухиленні від перерахунку заборгованості по сплаті аліментів на підставі клопотання представника боржника від 20 серпня 2020 року та зобов`язання державного виконавця у зв`язку з цим визначити суму заборгованості зі сплати аліментів.
Разом з тим, у даній справі предметом оскарження є дії головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС у місті Києві  Білан Ю.С., які полягають в невірному визначенні суми заборгованості по сплаті аліментів, її розрахунку та зобов`язання державного виконавця Бориспільського МВ ДВС у зв`язку з цим визначити суму заборгованості зі сплати аліментів.
Крім того, учасниками даної справи є: боржник ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , Дарницький районний відділ ДВС та Бориспільський міськрайонний відділ ДВС. Водночас, у справі № 753/14706/20 Дарницький районний відділ ДВС не є учасником справи. 
Тобто у цих справах предмет, підстави та склад учасників не є тотожними.
Однак суд першої інстанції наведених вище правових висновків Верховного Суду та обставин справи належним чином не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про залишення без розгляду скарги  ОСОБА_1 в частині зобов`язання державного виконавця визначити суму заборгованості на підставі п.4 ч.1 ст. 257 ЦПК України.
Згідно з ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції не може вважатись законною і обгрунтованою та в силу ст.379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставини і вимог закону.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,   
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Проскурні Олега Івановича задовольнити.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 25 листопада 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Головуючий
 
Судді: