ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 квітня 2021 року           справа №200/390/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Гаврищук Т.Г.
суддів:                      Блохіна А.А.
                                 Сіваченка І.В.
за участю секретаря судового засідання ,
за участю сторін по справі: 
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: Деняк М.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2  на рішення  Донецького окружного адміністративного суду (суддя – Стойка В.В.) від 15 грудня 2020 року (повний текст складено 18 грудня 2020 року у м.Слов`янську) по справі №200/390/20-а за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області до ОСОБА_2 про стягнення з платника податку податкового боргу,-

                                                              ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу в розмірі 44 510,00 грн..
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року позов задоволено, стягнуто податковий борг в розмірі 44 510,00 грн..
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги те, що фактична перевірка, за результатами якої було прийнято рішення про застосування штрафних фінансових санкцій, проведено з порушенням норм Податкового кодексу України. Також відповідач зазначив, що судом першої інстанції не було взято до уваги факт того, що він скористався своїм правом на адміністративне оскарження акту перевірки та ним 06.12.2016 року відповідно до ст.56.3 ПК України була подана скарга про оскарження: - податкового повідомлення-рішення від 21.11.2016 року №0012234000/18011 на суму 44 000,00грн.; - податкового повідомлення-рішення від 21.11.2016 року №0012234000/18013 на суму 510,00грн.. Відповідач також зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази надсилання йому рекомендованим поштовим відправленням рішення про результати розгляду скарги та отримання ним рішення. На думку відповідача, він вважав і вважає подану ним скаргу повністю задоволеною на його користь.
Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідач, фізична особа ОСОБА_2 на час спірних правовідносин був зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується матеріалами справи.
Предметом позову у цій справі є стягнення з відповідача суми штрафних фінансових санкцій згідно податкового повідомлення-рішення (форми С) №0012234000 від 21.11.2016 року на загальну суму 44000,00 грн. та податкового повідомлення-рішення (форми ПС) №0000424000 від 13.02.2017 року  на суму 510 грн..
Відповідно до відомостей облікової картки (код класифікації доходів бюджету 21081103 адміністративні штрафи та інші санкції) на день подання позову за відповідачем обліковується борг в загальній сумі 44510,00 грн., який складається з штрафних фінансових санкцій згідно з податкового повідомлення-рішення (форми С) № 0012234000 від 21.11.2016 року на загальну суму 44510,00 грн., борг виник 22.02.2017 року та податкового повідомлення-рішення (форми ПС) № 0000424000 від 13.02.2017 року про застосування штрафних фінансових санкцій на суму 510,00 грн. борг виник 04.03.2017р.
Наведені обставини сторонами не оспорюються.
Підпунктом 16.1.4 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
За приписами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. 
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження. 
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, податкове повідомлення-рішення (форми С) № 0012234000 від 21.11.2016 року на загальну суму 44000,00 грн. було отримано відповідачем 25.11.2016р., а податкове повідомлення-рішення (форми ПС) №0000424000 від 13.02.2017 року на суму 510 грн. було отримано відповідачем 22.02.2017р., що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями.
Податкове повідомлення-рішення (форми С) № 0012234000 від 21.11.2016 року на загальну суму 44000,00 грн. було оскаржено відповідачем в адміністративному порядку. Рішенням Головного управління ДФС у Донецькій області від 16.01.2017р.                         №251/10/05-99-10-01-12-2 податкове повідомлення-рішення № 0012234000 від 21.11.2016 року залишено без змін.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року позов про визнання протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення №0012234000 від 21.11.2016 року про застосування штрафних санкцій на суму 44000 грн. залишено без розгляду.
Докази оскарження відповідачем податкового повідомлення-рішення (форми ПС) №0000424000 від 13.02.2017 року на суму 510 грн. в матеріалах справи відсутні.
Доказів сплатити штрафник санкцій на загальну суму сумі 44510,00 грн., згідно  податкового повідомлення-рішення (форми С) № 0012234000 від 21.11.2016 року та податкового повідомлення-рішення (форми ПС) № 0000424000 від 13.02.2017 року відповідачем не надано.
Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. 
На виконання наведеної норми позивачем було складено податкову вимогу форми «Ф» №11826-44 від 29.03.2018 р. на суму податкового боргу станом на 28.03.2018р. в розмірі 44510,00 грн..
Наведена вимога була надіслана на адресу відповідача рекомендованим поштовим відправленням та повернуто поштою 26.06.2018р. по закінченню строку зберігання               (а.с.15-16).
Згідно пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 вказаної статті).
За правилами пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Наведені положення законодавства дають підстави для висновку, що юридичним фактом, з настанням якого законодавець пов`язує реалізацію права контролюючого органу на примусове стягнення податкового боргу, у тому числі шляхом звернення до суду, є дотримання таких умов: надіслання платнику податкової вимоги рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи вручення її особисто платнику або його законному чи уповноваженому представникові; сплив строку у 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що позивачем було дотримано наведені вище вимоги, а тому правомірно задоволено позов.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення податковим органом порядку проведення перевірки, за результатами якої було прийнято податкове повідомлення-рішення (форми С) №0012234000 від 21.11.2016 року на загальну суму 44000,00 грн., колегією суддів не прийнято до уваги, оскільки предметом позову у цій справі є стягнення своєчасно не сплачених сум штрафних санкцій, в межах розгляду якої позивач не звертався із зустрічним позовом про визнання протиправним та скасування цього рішення.
Доводи відповідача про те, що він не отримував рішення про результати розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення, спростовуються наданим позивачем копією рішенням Головного управління ДФС у Донецькій області від 16.01.2017р.                       №251/10/05-99-10-01-12-2 та поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення 26.01.2017р.
Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.
Доводи апеляційної скарги ідентичні підставам позову та не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального права.
Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.
Керуючись статями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року по справі №200/390/20-а - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року по справі №200/390/20-а - залишити без змін.
Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 15 квітня 2021 року.
Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 15 квітня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 15 квітня 2021 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                                Т.Г. Гаврищук 

Судді:                                                                                          А.А. Блохін

                                                                                             І.В. Сіваченко