УХВАЛА

22 квітня 2021 року 
Київ
справа №810/1884/15
адміністративне провадження №К/9901/11605/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Васильєвої І.А.,
суддів: Пасічник С.С.,  Юрченко В.П., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25.01.2017 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2021 у справі №810/1884/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна Українська Спілка» до Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень (в частині задоволених позовних вимог),

УСТАНОВИВ:
02.04.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25.01.2017 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2021 у справі №810/1884/15 (згідно з трек-номером поштового відправлення надіслано 01.04.2021).
При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.
Скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження мотивоване тим, що подану в межах строку касаційну скаргу повернуто ухвалою Верховного Суду від 05.03.2021, повторно касаційна скарга подана у найкоротший строк, без зайвого зволікання.
Скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України. На думку скаржника судом апеляційної інстанції не враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 14.11.2019 у справі №580/708/19, від 18.11.2019 у справі №2340/4224/18, від 10.12.2019 у справі №2340/4387/18, від 23.04.2020 у справі №813/3342/16 щодо застосування положень статей 12, 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в частині задоволення позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень (в частині штрафних санкцій) в період дії мораторію.
За текстом касаційної скарги податковий орган також наводить цитату з ніби-то постанови Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №810/1884/15, однак вказаний номер справи - це дана справа, у якій скаржником подано касаційну скаргу, в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня постанова, яку вказав скаржник. Також скаржником зазначено, що аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23.10.2019 №2340/4157/18, від 06.11.2018 у справі №820/17352/14.
Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами;                       2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду;                         4) обґрунтування, в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
Подібність правовідносин означає, зокрема, подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.
При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
Скаржником не обґрунтовано, у чому полягає неправильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, не наведено конкретних висновків Верховного Суду, не врахованих судами попередніх інстанцій, не доведено подібність правовідносин у справах, у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга, що свідчить про неналежне викладення підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 4 статті 328 КАС України.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд апеляційної інстанції посилався на постанову Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №826/22478/15. Головним управлінням ДПС у Київській області не обґрунтовано, у чому полягає помилковість врахування Шостим апеляційним адміністративним судом такої правової позиції.
Також податковим органом вказано підставою касаційного оскарження пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України, пункт 1 частини 2 статті 353 КАС України, пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, зазначено про недослідження судом апеляційної інстанції доказів (листа АТ «Укрексімбанк» від 22.10.2014 №195-01/4714) за відсутності правового висновку Верховного Суду з питання застосування підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України в аспекті спірних правовідносин (відсутня судова практика із питання правомірності включення до складу доходів платника суми заборгованості перед іншим платником (банком) за умови визнання останнього банкрутом та наявності відображення банком такої заборгованості як безнадійної).
Верховний Суд зауважує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України скаржник повинен вказати: 1) норми матеріального права, які неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися. Норма права, встановлена підпунктом 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України по суті є нормою-дефініцією, тобто містить визначення правових категорій і понять, виконує орієнтаційну і інформаційну функції, а не встановлює права, обов`язки, порядок і спосіб дій тощо.
Таким чином, скаржником не обґрунтовано посилання на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України як підставу касаційного оскарження.
Верховний Суд зауважує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини 4 статті 328 КАС України, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Разом з тим, пункт 1 частини 2 статті 353 КАС України регламентує прийнятність доводів про недослідження судом зібраних у справі доказів виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 4 статті 328 цього Кодексу.
Натомість скаржником викладено фактичні обставини справи, процитовано норми Податкового кодексу України, не обґрунтовано, у чому полягало неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та як, на думку скаржника, вказані норми повинні застосовуватись.
Верховний Суд зазначає, що у  касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Отже, скаржнику слід усунути недоліки касаційної скарги шляхом належного викладення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з частиною 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
За правилами частини 2 статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 328, 330, 332, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25.01.2017 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2021 у справі №810/1884/15 залишити без руху.
Установити скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:	 	І.А. Васильєва	
 	 	С.С. Пасічник	
 	 	В.П. Юрченко