ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5409/21 Справа № 185/7480/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року        колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

                головуючого- судді Демченко Е.Л.
                суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Павлограда» Павлоградської міської ради про стягнення допомоги на оздоровлення під час основної щорічної відпустки, -

в с т а н о в и л а:

       У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Павлограда» Павлоградської міської ради про стягнення допомоги на оздоровлення під час основної щорічної відпустки.
       Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона працює сестрою медичної загальної практики сімейної медицини №5 комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Павлограда» Павлоградської міської ради.
       10 липня 2020 року вона звернулася до відповідача із заявою про надання допомоги на оздоровлення до основної щорічної відпустки в розмірі посадового окладу.
       16 липня 2020 року їй надано щорічну відпустку за період роботи з 01 грудня 2019 року по 30 листопада 2020 року тривалістю 24 дні з 03 серпня 2020 року по 27 серпня 2020 року.
       Разом з тим, в наданні допомоги на оздоровлення до основної щорічної відпустки в розмірі посадового окладу їй було відмовлено з посиланням на те, що така допомога не передбачена законодавством та відсутністю коштів на виплату матеріальної допомоги.
       Вказану відмову вважає незаконною, а тому просить визнати неправомірною відмову відповідача у наданні допомоги на оздоровлення до основної щорічної відпустки за період роботи з 01 грудня 2019 року по 30 листопада 2019 року в розмірі посадового окладу, а також стягнути з відповідача допомогу на оздоровлення до основної щорічної відпустки в розмірі 5 950 грн.
       Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, а також неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
       Апеляційна скарга обґрунтована тим, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 травня 2011 року №524 “Питання оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери” з 01 січня 2012 року медичним і фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів (установ) виплачується допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу під час надання основної щорічної відпустки. Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Павлограда» Павлоградської міської ради за своєю організаційною формою є комунальним підприємством, засновником якого згідно статуту підприємства є Павлоградська міська рада, майно якого є власністю територіальної громади, а джерелами формування майна та коштів підприємства є кошти місцевого бюджету (бюджетні кошти). 
       Вважає невірним висновок суду першої інстанції щодо права керівника вирішувати питання щодо виплат допомоги на оздоровлення в межах фінансування на цілі відповідно до п.5.5.1 колективного договору підприємства, оскільки умови колективного договору не можуть суперечити національному законодавству, зокрема Закону України “Про оплату праці” та постанови Кабінету Міністрів України від 11 травня 2011 року №524, якими встановлюється обов`язковість здійснення виплат допомоги на оздоровлення. Посилаючись на практику Великої Палати Верховного Суду, Європейського суду з прав людини, а також правових позицій Конституційного Суду України, вважає, що відсутність достатнього фінансування установи не звільняє останнього від виплати матеріальної допомоги.
       Відповідачем по справі комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Павлограда» Павлоградської міської ради надано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, оскільки комунальне некомерційне підприємство не має статусу бюджетної установи, здійснює некомерційну господарську діяльність, складає власний фінансовий план на відміну від бюджетних установ, які повністю утримуються за рахунок державного чи місцевого бюджетів відповідно до кошторисів видатків. Оскільки фінансування підприємства здійснюється не за рахунок місцевого бюджету, а за рахунок надходжень від Національної служби здоров`я України, що не є бюджетним фінансуванням, використання даних коштів бюджетним законодавством не регулюється. Крім того, підприємство є автономним, тобто самостійним щодо питань розпорядження коштами, які вони отримують. Посилаючись на норми статті 94,97 КзпП України та статтю 8 Закону України “Про оплату праці”, зазначає, що заклади охорони здоров`я у формі комунальних некомерційних підприємств мають виключне дискреційне повноваження щодо формування політики оплати праці в межах цього підприємства у межах наявних коштів, зафіксованих у власних локальних нормативних актах за рішенням керівника закладу. Вважає необґрунтованим посилання апелянта на практику, викладену у висновках Верховного Суду, оскільки наведені рішення стосуються виключно стягнення заборгованості за рахунок бюджетних коштів.
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Зважаючи на те, що дана справа відноситься до категорії справ, що виникають з трудових відносин, розгляд апеляційної справи у даній справі проводитиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.
       Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що рішенням сесії Павлоградської міської ради "Про створення комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Павлограда" Павлоградської міської ради шляхом реорганізації (перетворення) комунального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Павлограда" Павлоградської міської ради" №1313-39/УІІ від 18 вересня 2018 року, комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Павлограда" Павлоградської міської ради змінило свій статус з бюджетної установи на унітарне підприємство, яке набуло можливість в автономному режимі визначати напрям використання коштів, включаючи визначення розміру фонду виплати оплати праці та заохочень, шляхом формування фінансового плану. Починаючи з 01 січня 2019 року, комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Павлоградської міської ради фінансується за кошти Національної служби здоров`я в рамках державних медичних гарантій, на підставі укладених договорів про надання медичних послуг населенню. Вказані кошти не є бюджетними та повинні спрямовуватись виключно на потреби регламентовані договірними зобов`язаннями. Таким чином, комунальне некомерційне підприємство має право самостійно визначатись із системою оплати праці працівників у межах наявних коштів, зафіксованих у власних локальних нормативних актах, зокрема колективному договорі, відповідно до п.5.5.1. умов якого лікарям та середньому медичному персоналу підприємства під час надання основної щорічної відпустки за рішенням керівника підприємства може виплачуватись матеріальна допомога на оздоровлення у сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік, у межах фонду заробітної плати. Разом із тим, фінансовим планом підприємства на 2020 рік виплата матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам підприємства не передбачена через відсутність достатнього фінансування.
       Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.
       Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 працює сестрою медичної загальної практики сімейної медицини амбулаторії загальної практики сімейної медицини №5 комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Павлоград" Павлоградської міської ради з 01 грудня 2011 року.
       02 жовтня 2018 року комунальний заклад «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Павлограда» Павлоградської міської ради реорганізовано шляхом перетворення в комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Павлограда» Павлоградської міської ради.
       10 липня 2020 року позивач звернулася до директора підприємства із заявою про надання допомоги на оздоровлення до основної щорічної відпустки в розмірі посадового окладу, який відповідно до витягу зі штатного розпису становив 5 950 грн.
       Наказом №99-л від 16 червня 2020 року ОСОБА_1 надано основну щорічну відпустку за період роботи з 01 грудня 2019 року по 30 листопада 2020 року тривалістю 24 календарних дні з 03 серпня 2020 року по 27 серпня 2020 року, додаткову відпустку за особливий характер праці тривалістю 07 календарних днів з 28 серпня 2020 року по 03 вересня 2020 року та додаткову відпустку за безперервний стаж роботи тривалістю 03 календарних дні з 04 вересня 2020 року по 06 вересня 2020 року.
       В задоволенні заяви ОСОБА_1 про надання допомоги на оздоровлення до основної щорічної відпустки в розмірі посадового окладу відповідачем було відмовлено, посилаючись на п.5.5.1 колективного договору КНП “ЦПМСД” м.Павлограда Павлоградської міської ради, а також те, що така допомога законодавством не передбачена, кошти на виплату матеріальної допомоги відсутні.
       Так, відповідно до п.5.5.1 колективного договору комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Павлограда» Павлоградської міської ради від 26 листопада 2020 року, медичним працівникам-лікарям та середньому медичному персоналу підприємства під час надання основної щорічної відпустки за рішенням керівника підприємства може виплачуватись матеріальна допомога на оздоровлення у сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік, у межах фонду заробітної плати.
       Відповідно до ч.4,7 ст.43 Конституції України кожен громадянин має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
       Згідно з ч.ч.2,3 ст.97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.
       Відповідно до п.п.5.2.2,5.3.5 статуту, комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Павлограда» Павлоградської міської ради має право отримувати кошти як з місцевого бюджету, так із інших джерел, таких як кошти за господарськими договорами, укладеними з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення.
       Згідно роз`яснень Міністерства охорони здоров`я України для органів місцевого самоврядування встановлено, що фінансування закладів охорони здоров`я, які діють в організаційній формі комунальних некомерційних підприємств здійснюється в порядку передбаченому Бюджетним кодексом України та ЗУ “Про місцеве самоврядування в Україні”. 
       При цьому слід зважити, що комунальне некомерційне підприємство не має статусу бюджетної установи, а тому може бути включено до мережі виключно як одержувач бюджетних коштів. Заклади охорони здоров`я, які підписали договір з Національною службою здоров`я України є автономними, тобто самостійними щодо питання розпорядження коштами, які вони отримують за надання послуг з медичного обслуговування населення.
       Встановлено, що оплата праці працівникам комунального некомерційного підприємства визначається керівником та регламентується колективним договором. 
       Тобто, використання коштів не регулюється бюджетним законодавством.
       Заклади охорони здоров`я у формі комунальних некомерційних підприємств мають виключне дискреційне повноваження щодо формування політики оплати праці в межах цього підприємства. А тому, нарахування та виплата заробітної плати повинна здійснюватися за рішенням керівника закладу охорони здоров`я з дотриманням встановлених законом гарантій працівникам.
       Так, п.5.5.1 колективного договору комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Павлограда» Павлоградської міської ради від 26 листопада 2020 року, медичним працівникам-лікарям та середньому медичному персоналу підприємства під час надання основної щорічної відпустки за рішенням керівника підприємства може виплачуватись матеріальна допомога на оздоровлення у сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік, у межах фонду заробітної плати.
       Однак, колегією суддів встановлено, що згідно фінансового плану комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Павлограда» Павлоградської міської ради на 2020 рік в розділі заробітна плата та інші заохочення не передбачено виплату матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам підприємства через відсутність достатнього фінансування.
       Виплата медпрацівникам матеріальної допомоги на оздоровлення під час надання щорічної відпустки в розмірі посадового окладу (ставки зарплати) регламентується постановою Кабінету Міністрів України від 11 травня 2011року №524 «Питання оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери».
       Відповідно до постанови №524 з 01 січня 2012 року медичним і фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів (установ) виплачується допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу під час надання основної щорічної відпустки.
       Однак, організаційно-правова форма відповідача - комунальне некомерційне підприємство, яке має суттєву відмінність від комунальних закладів (установ) за своєю організаційно-правовою формою, в тому числі і джерелами фінансування.
       Комунальні заклади мають статус бюджетної установи, на відміну від комунальних підприємств.
       Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що виплата матеріальної допомоги на оздоровлення є правом, а не обов`язком керівника центру, яка здійснюється за наявності коштів та у межах економії фонду оплати праці.
       Посилання апелянта у своїй скарзі на практику Великої Палати Верховного та Конституційного Судів, а також рішення Європейського суду з прав людини не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вказані рішення не стосуються спірних правовідносин, а висновки, викладені в них стосуються відносин між працівником та бюджетною установою, фінансування якої здійснюється за рахунок державного бюджету.
       Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.
       Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

п о с т а н о в и л а:
       
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

       Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2021 року залишити без змін.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів. 

       Повний текст постанови складено 02 червня 2021 року.

               Головуючий:                                         Демченко Е.Л.

        Судді:                                                 Куценко Т.Р.

Макаров М.О.