Справа № 161/296/21  Провадження №33/802/184/21 	Головуючий у 1 інстанції:Пахолюк А. М. 	
Категорія:ст. 124 КУпАП. 	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2021 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Нестерука Р.В.., іншого учасника ДТП ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2021 року щодо неї,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Також стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 гривні.
ОСОБА_2 притягнута до адміністративної відповідальності за те, що вона 25.12.2020 о 10 год. 30 хв. в м. Луцьку, по вул. Дубнівській, керуючи транспортним засобом марки «Subaru Forester», д.н.з. НОМЕР_1 , не була уважною під час руху, не дотрималась безпечної швидкості, не врахувала дорожню обстановку, щоб уникнути зіткнення, здійснювала об`їзд транспортного засобу «Renault Sandero» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , ліворуч через зустрічну смугу не дотримуючись бокового інтервалу, внаслідок чого відбулося зіткнення, чим порушила вимоги п.п.2.3 «б», 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Своїми діями ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає постанову судді необґрунтованою. Посилається на те що суд належним чином не дослідив докази у справі, не дав їм належної оцінки, чим порушив вимоги закону. Вказує, що водій автомобіля «Renault Sandero» виїжджала з двору свого будинку і була зобов`язана переконатися, чи вона не перешкоджає своїми діями іншим учасникам руху. Зазначає, що в даному випадку вона не могла уникнути ДТП, оскільки не могла передбачити дії водія ОСОБА_1 , а тому коли виникла аварійна ситуація вона змушена була об`їхати транспортний засіб по зустрічній смузі, але цей маневр не допоміг уникнути зіткнення. Також не взято до уваги обставини зіткнення автомобілів, а також механічні ушкодження транспортних засобів. Вважає, що саме з вини водія ОСОБА_1 відбулась ДТП. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Також на адресу суду надійшли письмові пояснення іншого учасника ДТП - ОСОБА_1 , в яких вона вважає апеляційну скаргу ОСОБА_2 необґрунтованою, а тому просить постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2021 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника Нестерука Р.В., який підтримував подану апеляційну скаргу і просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, іншого учасника ДТП ОСОБА_1 , яка апеляційну скаргу заперечила і просила рішення судді залишити без змін, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Дослідивши під час апеляційного розгляду матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що суддя дійшов до обґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.
Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.
Згідно з п.12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 25.12.2020 о 10 год. 30 хв. в м. Луцьку, по вул. Дубнівській, керуючи транспортним засобом марки «Subaru Forester», д.н.з. НОМЕР_1 , не була уважною під час руху, не дотрималась безпечної швидкості, не врахувала дорожню обстановку, щоб уникнути зіткнення, здійснювала об`їзд транспортного засобу «Renault Sandero» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , ліворуч через зустрічну смугу не дотримуючись бокового інтервалу, внаслідок чого відбулося зіткнення, чим порушила вимоги п.п.2.3 «б», 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху.
За таких обставин суд прийшов до правильного висновку про порушення ОСОБА_2 п.п.2.3 «б», 12.1, 13.1 ПДР, що потягло пошкодження транспортних засобів, а відтак у її діях містяться ознаки правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.
Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 526804 від 25 грудня 2020 року (а.с.1), схемою дорожньо-транспортної пригоди із зазначенням місця розташування автомобілів після зіткнення, місця зіткнення транспортних засобів, а також переліком видимих пошкоджень транспортних засобів (а.с.2), поясненнями учасників ДТП (а.с.3, 4).
Крім того, факт порушення ОСОБА_2 . ПДР підтвердила в суді апеляційної інстанції інший учасник ДТП ОСОБА_1 ..
Характер та місце розташування механічних пошкоджень на транспортних засобах також підтверджують об`єктивність пояснень ОСОБА_1 .
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.
Зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 , у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.
У відповідності п.2.3 б ПДР, водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
Відповідно до пункту 13.1 Правил дорожнього руху, водій, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Згідно п.12.1 ПДР водій повинен самостійно залежно від цілого ряду обставин обрати безпечну швидкість, яка дозволить рухатися не здійснюючи зіткнення з іншими автомобілями чи перешкодами. 
Отже, у даному випадку ОСОБА_2 повинна була бути уважною, дотримуватись безпечної дистанції та вибрати таку швидкість, яка б дозволяла їй тримати автомобіль керованим і не допускати зіткнення, чого не дотрималася і скоїла зіткнення.
Посилання ОСОБА_2 як на доказ вини ОСОБА_1 у ДТП, наявність складеного щодо останньої протоколу про порушення ПДР є безпідставними. 
Відхиляючи дані доводи, апеляційний суд враховує, що обставини, які виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення визначені у ст.247 КУпАП.
В даному випадку наявність протоколу про адміністративне правопорушення щодо іншого учасника ДТП не відноситься до жодної із перелічених у ст.247 КУпАП обставин.
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_2 з приводу відсутності в її діях ознак правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Апеляційний суд враховує, що викладені в постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Обране суддею мінімальне за видом та розміром адміністративне стягнення відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.
Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи не встановлено.
Па підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, 
II О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2021 року щодо неї - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського 
апеляційного суду                                           В.П. Денісов