Ухвала
 
28 квітня 2021 року
місто Київ
 
справа № 2-4196/11
провадження № 61-7029ск21
 
Верховний Суд у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. вивчив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на нерухоме майно, стягнення грошових коштів у рахунок сплати боргу за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 21 квітня 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку повторно звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Касаційну скаргу подано без додержання вимог процесуального закону, чинного на момент звернення зі скаргою.
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
І. За правилами частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.
Суд виходить з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними, зокрема у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали скаржникові своєчасному зверненню з такою скаргою.
У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції від 04 лютого 2020 року, копію якого заявником отримано 22 липня 2020 року, оскільки Дніпровський апеляційний суд не надіслав засобами поштового зв`язку на адресу заявника копії зазначеного рішення.
Додатково заявник зазначає, що вперше із касаційною скаргою він звернувся 22 серпня 2020 року, яка ухвалою Верховного Суду від 16 листопада 2020 року залишена без руху, яку заявник засобами поштового зв`язку не отримував.
Ознайомившись із ухвалою Верховного Суду від 16 листопада 2020 року на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, заявник усунув недоліки касаційної скарги, направивши відповідні матеріали засобами поштового зв`язку 23 березня 2021 року, проте, ухвалою Верховного Суду від 26 березня 2021 року касаційну скаргу повернуто.
Верховний Суд визнає, що доказом отримання судового рішення може бути визнано, зокрема, відповідне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення - у разі направлення копії такого рішення засобами поштового зв`язку - або докази, які свідчать про отримання копії рішення суду безпосередньо у приміщенні суду (канцелярії).
Оскільки до відкриття касаційного провадження Верховний Суд позбавлений можливості здійснити перевірку доводів щодо отримання/неотримання заявником копії оскаржуваного рішення, відповідні докази мають бути надані заявником до суду касаційної інстанції.
Також до касаційної скарги заявником не додано докази на підтвердження отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції у зазначений ним день.
З метою вирішення процесуального питання поновлення строку на касаційне оскарження заявнику необхідно надати докази поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції, а саме докази отримання заявником копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.
Враховуючи тривалість періоду між ухваленням 04 лютого 2020 року Дніпровським апеляційним судом рішення та зверненням ОСОБА_1 22 серпня 2020 року до Верховного Суду із касаційною скаргою заявнику необхідно навести обґрунтовані доводи неможливості отримання протягом шести місяців копії оскаржуваного рішення.
ІІ. Заявником у порушення пункту 4 частини другої статті 392 ЦПК України не сформульовано належним чином процесуальну вимогу касаційної скарги, що має відповідати статті 409 ЦПК України щодо повноваження касаційного суду.
Згідно зі статтею 409 ЦПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право:
- залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;
- скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду;
- скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд;
- скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині;
- скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині;
- у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині;
- у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.
У прохальній частині касаційної скарги заявник просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, однак суд апеляційної інстанції не ухвалював нового рішення, залишив без змін рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 жовтня 2012 року.
Отже, заявнику необхідно уточнити процесуальну вимогу касаційної скарги, викласти її відповідно до вимог статей 392, 409 ЦПК України з врахуванням результатів розгляду справи № 2-4196/11 судами першої та апеляційної інстанцій.
ІІІ. Всупереч частині першій статті 388 ЦПК України заявник помилково зазначив назву суду касаційної інстанції - Верховний Суд України, замість - Верховний Суд.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Суд роз`яснює, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (частина третя статті 185 ЦПК України).
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на нерухоме майно, стягнення грошових коштів у рахунок погашення боргу за кредитним договором, залишити без руху.
Надати для усунення зазначених недоліків строк тривалістю в десять дніввід моменту отримання копії цієї ухвали суду.
У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                 С. О. Погрібний