Справа № 461/12223/14-ц                                Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М. 
Провадження № 22-ц/811/2198/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 39
                                               
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 червня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої: Крайник Н.П.
суддів: Шеремети Н.О., Мельничук О.Я.,
                               при секретарі: Ждан К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 26 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором,-      
ВСТАНОВИВ:
       31.10.2012 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором.
       В обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що 14 червня 2006 року між Львівською філією ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 1, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 500 000,00 тисяч доларів США, зі строком повернення до 14 червня 2013 року та сплатою процентів за користування кредитом 12,5% річних. 17.09.2008 року ВАТ АБ «Укргазбанк» змінив своє найменування на ПАТ АБ «Укргазбанк». На виконання умов кредитного договору позивач відкрив відповідачу позичковий рахунок та надав кредит у сумі 500 000,00 доларів США шляхом перерахування всієї суми коштів на поточний рахунок відповідача, що підтверджується виписками про рух коштів за позичковим та поточним рахунками. Відповідно до додаткової угоди від 02.04.2009 року до кредитного договору позивач відкрив відповідачу рахунок № НОМЕР_1 для внесення платежів щодо сплати процентів за користування кредитними коштами (п.1. додаткової угоди) та сторони домовились, що отримані від відповідача кошти на зазначений рахунок будуть самостійно направлятися банокм за наступною черговістю: прострочена сума комісійних платежів, прострочена заборгованість за процентами, прострочена заборгованість за кредитом, строкова заборгованість за комісіями, строкова заборгованість за процентами, строкова заборгованість за кредитом (п.2 додаткової угоди). Відповідач свої зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитними коштами належним чином не виконав, внаслідок чого за кредитним договором виникла прострочена заборгованість, яка станом на 10 жовтня 2012 року становить 31 009,11 доларів США. За недотримання відповідачем зобов`язань щодо сплати процентів у строки, визначені п.3.3.2 кредитного договору, позивачем на підставі п.5.3 кредитного договору нараховано пеню за несвоєчасну сплату відсотків в розмірі 0.1% від суми невиконаного зобов`язання за кожен день простроченого платежу, що станом на 10 жовтня 2012 року становить 11009,29 доларів США (що еквівалентно 87997,25 гривень згідно офіційного курсу НБУ). Відповідно, станом на 20 жовтня 2014 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 624 957,78 доларів США та 3 889 916,51 -пеня.
       Оскаржуваним рішенням позов задоволено.
       Стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 624 957,78 доларів США (шістсот двадцять чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят сім доларів США) 78 центів та 3 889 916,51 (три мільйони вісімсот вісімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот шістнадцять гривень) 51 копійка пені.
       Стягнуто з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» 3441,00 гривень судового збору.
       Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 . 
       В апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуваним рішенням стягнуто заборгованість за кредитним договором, укладеним між банком та ОСОБА_2 , з яким вона перебуває у шлюбі. Про укладення даного договору чоловік її не повідомляв та про такий їй не було відомо до моменту винесення постанови приватного виконавця від 19.06.2020 року, якою описано та накладено арешт на автомобіль, який є спільною сумісною власністю подружжя. Зазначає, що укладений її чоловіком кредитний договір виходить за межі дрібного побутового правочину та стосується майна, набутого за час їхнього шлюбу. Уклавши кредитний договір з банком, чоловік порушив її право спільної сумісної власності, що призвело до накладення арешту на автомобіль, який є спільною сумісною власністю подружжя. Поза увагою суду залишилося те, що згідно з вимогами ст. 65 СК України, вона повинна була надати згоду на укладення кредитного договору, однак такої вона не давала. Вважає стягнення боргу на підставі вказаного договору незаконним. 
       Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
       У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися. 
       Від представника АТ «Укргазбанк» Шищак І.С. надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника банку, просила у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.
       Від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у якому така зазначила, що знаходиться на самоізоляції у зв`язку з контактуванням з людиною, яка захворіла на коронавірус. 
       Зважаючи на обставини, зазначені в клопотанні ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, а також тривалість розгляду справи апеляційним судом, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які не з`явилися.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.
       Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
       Ст.1054 ЦК України зазначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як вбачається з матеріалів справи (а.с.4-6, том 1), 14 червня 2006 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 1, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит на суму 500 000,00 тисяч доларів США,терміном з 14 червня 2006 року по 14 червня 2013 року зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 12,5% річних. Згідно з умовами кредитного договору, відповідач повинен використати кредит на зазначені у даному договорі цілі та повернути кредит у сумі та термін обумовлений у договорі.
       Відповідач отримав кошти в сумі 500 тисяч доларів США, що підтверджується випискою з особового рахунку за 14.06.06 (а.с.8).
       Згідно розрахунку заборгованості , наданої банком( а.с.9, 38 ), станом на 24.10.2014 року (а.с. 132-133) заборгованість відповідача становить 624 957,78 доларів США та 3 889 916,51 гривень пеня.
       Матеріалами справи встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14 серпня 2016 року, апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на оскаржуване рішення залишено без задоволення, рішення Галицького районного суду м.Львова, яким встановлено розмір заборгованості ОСОБА_2 за кредитними договором, залишено без змін. Рішення суду набрало законної сили та перебуває на виконанні.
       Відповідно до ст.65 Сімейного Кодексу України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
 
       Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
       Як вбачається з доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , така оскаржує рішення Галицького районного суду міста Львова від 26 квітня 2016 року з тих підстав, що кредитний договір від 14 червня 2006 року було укладено її чоловіком ОСОБА_2 без її відома та згоди, а відтак, внаслідок виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 боргу, порушується її право спільної сумісної власності на частку у майні подружжя, а саме, на кошти та автомобіль, на який накладено арешт.
 
       Враховуючи, що договір кредиту не є договором щодо розпорядження спільним майном подружжя, при його укладенні законом не передбачено отримання згоди другого з подружжя, договір укладено в інтересах сім`ї (на споживчі цілі), то такий (договір), на думку колегії суддів, в силу ст.65 СК України створив обов`язки для ОСОБА_1 (як другого з подружжя), оскільки майно, одержане за договором, використано в інтересах сім`ї.
 
       Доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. 
 
Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено – 04 червня 2021 року.

       Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
                                       ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Рішення Галицького районного суду міста Львова від 26 квітня 2016 року залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
       Повний текст постанови складено 04 червня 2021 року.

Головуючий:                                 Крайник Н.П. 

Судді:                        Шеремета Н.О.

                                                                                         Мельничук О.Я.