ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/939/19  Номер провадження 22-ц/814/1194/21	Головуючий у 1-й інстанції Клименко С. М.  Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі:
головуючого судді: Хіль Л.М.,
суддів: Гальонкіна С.А., Карпушина Г.Л., 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику сторін в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04 лютого 2020 року ухваленого під головуванням судді Клименко С.М. (дані про складення повного тексту рішення відсутні) по справі за позовом Акціонерного товариства «Юнекс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, заслухавши доповідь судді-доповідача,суд

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року АТ «Юнекс Банк», звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 на їхню користь заборгованість за кредитним договором №45.61.1118.ФО_К від 23 листопада 2018 року в розмірі 18 736 грн. 76 коп. та судовий збір в розмірі 1 921 грн.
В обгрунтування позовних вимог вказувало, що 23 листопада 2018 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 45.61.1118.ФО_К, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 16 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12 % річних та комісії за обслуговування кредиту 2,99 відсотка щомісячно.
Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов`язувався повертати кредит частинами, сплачувати проценти за користування кредитом та комісію за обслуговування кредиту щомісячно, шляхом сплати чергових платежів в порядку та на умовах передбачених кредитним договором, зі строком погашення кредиту не пізніше 23 листопада 2021 року.
У зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань станом на 06 червня 2019 року утворилась заборгованість за кредитним договором на загальну суму 18 736 грн. 76 коп., яка складається з суми заборгованості за кредитом в розмірі 15 091 грн. 36 коп., суми заборгованості за процентами та комісією в розмірі 3 645 грн. 40 коп.
Заочним рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04 лютого 2020 року   позов АТ «Юнекс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.
       Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Юнекс Банк» заборгованість за кредитним договором № 45.61.1118.ФО_К від 23 листопада 2018 року в розмірі 15 736,76грн, і судовий збір в розмірі 1 613, 42 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що місцевий суд залишив поза увагою той факт, що позивач зловживає своїми процесуальними правами, оскільки після звернення до суду із позовною заявою ним також вживалися заходи, спрямовані на вчинення виконавчого напису від 29.07.2019 року № 1270, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.08.2019 року № 59852906.
Вважає, що згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, що не було враховано судом першої інстанції.
Апеляційний суд перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Місцевим судом вірно встановлено, що 23 листопада 2018 року АТ “Юнекс Банк”, і відповідач ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 45.61.1118.ФО_К, згідно якого Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит в сумі 16 000 грн. з кінцевим терміном повернення 23 листопада 2021 року, яка є датою припинення нарахування відсотків і комісії, а відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку та строки, встановлені договором.
        Також встановлено, що АТ «Юнекс Банк»  надало  відповідачу кошти  в сумі 16 000 грн., що підтверджується документально, виконавши таким чином свої зобов`язання  в повному обсязі. 
Згідно п.3.2.2 кредитного договору відповідач взяв на себе зобов`язання щомісця сплачувати платежі по кредиту, комісії за обслуговування та нараховані проценти згідно п.2.3,2.4 договору, забезпечити повернення отриманого кредиту, комісію за обслуговування і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені цим договором строки.
У зв`язку з невиконання відповідачем умов кредитного договору станом на 06 червня 2019 року утворилась заборгованість в сумі 18 736 грн. 76 коп., яка складається з суми заборгованості за кредитом в розмірі 15 091 грн. 36 коп., суми заборгованості за процентами та комісіями в розмірі 3 645 грн. 40 коп., що підтверджується наданим позивачем розрахунком, який узгоджується з умовами кредиту та не спростований відповідачем.
Згідно квитанції від 25.07.2019 року виданою філією Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» було сплачено позивачу грошові кошти в розмірі 3000 грн. на виконання умов кредитного договору № 45.61.1118.ФО_К від 23 листопада 2018 року.
Задовольняючи позов частково, місцевий суд виходив з того, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, відтак наявні підстави для стягнення заборгованості та з урахуванням сплачених коштів у сумі 3000 грн, в рахунок погашення заборгованості, місцевий суд зменшив наявну заборгованість на вказану суму.
Апеляційний суд вважає, такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами).
Отже, місцевим судом на підставі наданих документів встановлено та вважається що позивачем доведена обставина, що між сторонами був укладений кредитний договір.
Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний відповідно до закону судом недійсним.
Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків тільки недійсний правочин.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). 
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).
Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, згідно з якою зобов`язання – це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до  ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
За таких обставин, у зв`язку з порушенням зобов`язання за кредитним договором та з урахування квитанції від 25.07.2019 року виданою філією Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», якою було сплачено позивачу грошові кошти в розмірі 3000 грн. на виконання умов кредитного договору № 45.61.1118.ФО_К від 23 листопада 2018 року, місцевий суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 15736,76 грн. та судовий збір у розмірі 1613,41 грн.
Доводи апеляційної скарги щодо подвійного стягнення заборгованості, не заслуговують на увагу, оскільки виконавчий напис нотаріусом було вчинено ( 29.07.2019 року) вже після подачі позову ( 24.06.2019 року) про стягнення заборгованості, що не позбавляє відповідача права звернуся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності або відсутності спору щодо заборгованості за вказаним договором.
Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, – не вбачається.        
За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення,а рішення місцевого суду без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
         Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2  залишити без задоволення.
Заочне рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Головуючий суддя                                                     Л.М. Хіль 

Судді:                                                                             С.А. Гальонкін

Г.Л. Карпушин