ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1106/20  Номер провадження 22-ц/814/1210/21	Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р. І.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді Бутенко С. Б.
Суддів Кузнєцової О. Ю., Обідіної О. І.
за участю секретаря: Кальник А.М.
розглянув в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Полтавської міської ради
на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 25 лютого 2021 року у складі судді Тимчука Р. І.
у цивільній справі за первісним позовом  ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради, ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Перша полтавська державна нотаріальна контора, Виконавчий комітет Подільської районної у м. Полтаві ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визначення частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом
та за зустрічним позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради, Виконавчий комітет Подільської районної у м. Полтаві ради, про визначення частки в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, 
в с т а н о в и в:
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради, ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Перша Полтавська державна нотаріальна контора, Виконавчий комітет Подільської районної у м. Полтаві ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визначення частки спадкодавця в праві спільної сумісної власності та визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом.
Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з 11/26 часток житлового будинку АДРЕСА_1 та відповідної частки земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0382 га, кадастровий № 5310136700:16:003:0249, яка була передана у спільну сумісну власність ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .
Згідно Закону України «Про нотаріат» вона оформила право власності на 11/26 ідеальну частку житлового будинку, що розташований адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.04.2019 за реєстровим № 3-310, яке видане державним нотаріусом Першої Полтавської державної нотаріальної контори Шестун Н. Г. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 164985490.
Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0382 га, кадастровий № 5310136700:16:003:0249, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 постановою державного нотаріуса Першої Полтавської державної нотаріальної контори Шестун Н. Г. від 25.04.2019 за № 661/02-31 їй було відмовлено, оскільки вказана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності, тому визначення частки ОСОБА_5 та, як наслідок, встановлення складу спадкового майна нотаріусом неможливо.
З посиланням на норми частини четвертої статті 120 ЗК України просила суд визначити, що частка ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0382 га, кадастровий № 5310136700:16:003:0249, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 11/26 частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0382 га, кадастровий № 5310136700:16:003:0249, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , після ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
16 липня 2020 року ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 , у якому посилаючись на факт належності їй 15/26 частин будинку з відповідною частиною надвірних споруд по АДРЕСА_1 , просила визначити її частку у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0382 га пропорційно до її частки у праві власності жилого будинку та споруд. 
Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2020 року зустрічний позов ОСОБА_2 об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 .
Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 25 лютого 2021 року первісний позов ОСОБА_1 задоволено.
Визначено, що частка  ОСОБА_5 , який помер  ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0382 га, кадастровий № 5310136700:16:003:0249, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Визнано за ОСОБА_1 , у порядку спадкування за законом право власності на 11/26 частку земельної ділянки наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0382 га, кадастровий № 5310136700:16:003:0249, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , після  ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.
Визначено, що частка  ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0382 га, кадастровий № 5310136700:16:003:0249, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 . 
Не погодившись з вказаним рішенням суду в частині первісного позову, представник Полтавської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що визначення судом частки співвласника у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку за померлим ОСОБА_5 не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки таким чином суд вирішив питання про права особи, яка не є стороною процесу та у зв`язку зі смертю не має цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності. 
В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується та у відповідності до вимог частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.
У відзиві на апеляційну скаргу представник  ОСОБА_1  - адвокат Ткаченко С. В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
За правилами частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (пункт 1 частини першої статті 374, стаття 375 ЦПК України).
По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер  ОСОБА_5 , внаслідок чого відкрилася спадщина до складу якої відповідно до статті 1218 ЦК України увійшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкоємцем ОСОБА_5 , яка в установленому законом порядку прийняла спадщину, є його дочка ОСОБА_6 .
25 квітня 2019 року державним нотаріусом Першої Полтавської державної нотаріальної контори Шестун Н. Г. Владіміровій С. В. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом реєстровий № 3-310 та зареєстровано за нею право спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 
Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 11/26 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належали спадкодавцеві ОСОБА_5 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 12 лютого 2015 року, право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10 квітня 2019 року.
Постановою державного нотаріуса Першої Полтавської державної нотаріальної контори Шестун Н. Г. від 25.04.2019 за № 661/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0382 га, кадастровий № 5310136700:16:003:0249, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вказана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності у ОСОБА_5 та ОСОБА_2 і визначити частку ОСОБА_5 нотаріусом неможливо.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 12 лютого 2015 року, яке набрало законної сили 24 лютого 2015 року, виділено в окремий об`єкт нерухомого майна, що складає одиницю без порушення його цільового призначення, належні ОСОБА_5 - 11/60 частини будинку з відповідною частиною надвірних споруд та ОСОБА_2 - 1/4 частину будинку з відповідною частиною надвірних споруд (загальна площа 87,4 кв.м.), розташованих в АДРЕСА_1 .
Визначено частки у праві спільної часткової власності у виділеному в окрему одиницю об`єкті нерухомого майна: ОСОБА_5 - 11/26, ОСОБА_2 - 15/26. 
Закріплено за окремим об`єктом нерухомості земельну ділянку площею 382 кв. м.
Рішенням Ленінської районної у м. Полтаві ради від 12 квітня 2016 року ОСОБА_5 та ОСОБА_2 передано у спільну сумісну власність земельну ділянку кадастровий номер 5310136700:16:003:0249, площею 0,0382 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 . 21 квітня 2016 року право спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Згідно витягу з Державного земельного кадастру № НВ-0002804982019 від 01.03.2019 земельна ділянка кадастровий номер 5310136700:16:003:0249 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на праві власності, частки співвласників у праві власності не визначено.
Відповідно до частини першої статті 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). 
Згідно до частини першої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Частиною четвертою статті 120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.
Згідно частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. 
Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.
Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (частина перша статті 1226 ЦК України).
Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. 
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Судом першої інстанції вірно встановлено та не заперечується сторонами по справі, що спадщина, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7 , складається з 11/26 ідеальної частки житлового будинку АДРЕСА_1 , який знаходиться на земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0382 га, кадастровий номер 5310136700:16:003:0249, що була передана у спільну сумісну власність ОСОБА_7 та ОСОБА_2 . За життя спадкодавця його частка у праві на земельну ділянку за правилами статті 120 ЗК України пропорційно до частки у праві власності жилого будинку та відповідної частини господарських будівель та споруд, визначена не була, що унеможливлює вирішення питання щодо обсягу спадкового майна та відповідно права позивача ОСОБА_1 на спадщину після померлого батька.
Визначаючи, що спадкодавцеві ОСОБА_7 пропорційно його частки у праві власності на житлову нерухомість належало 11/26 ідеальної частки земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0382 га, кадастровий № 5310136700:16:003:0249, суд першої інстанції не визнавав права власності на земельну ділянку за померлою особою, а у такий спосіб за наявності відмови державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через невизначеність спадкового майна, захистив право спадкоємця  ОСОБА_1 і такий спосіб захисту не суперечить закону. 
Посилання в апеляційній скарзі на відповідні правові позиції Верховного Суду колегія суддів апеляційного суду не бере до уваги, оскільки у наведених постановах були встановлені інші обставини, які не є подібними спірним правовідносинам. У справах, що переглядались Верховним Судом, судами було визначено належність майна померлій особі на праві спільної часткової власності у розмірі відповідної частки, тобто вирішено питання про право, що не є тотожним визначенню частки, яка належала померлому ОСОБА_5 на час відкриття спадщини - 11/26.
За наведених обставин апеляційним судом не вбачається підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з наведених в апеляційній скарзі мотивів, тому апеляційна скарга Полтавської міської ради підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.  
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Полтавської міської ради - залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 25 лютого 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                        С. Б. Бутенко

Судді                                                                        О. Ю. Кузнєцова

               О. І. Обідіна