Ухвала
іменем України 
14 червня 2021 року
м. Київ
справа № 759/21539/20
провадження № 51 - 2938 впс 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши подання Київського апеляційного суду про направлення кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за                                   № 12019110000000364 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України                            (далі - КК), до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив:
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) надійшло подання Київського апеляційного суду про направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Подання мотивовано тим, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 ,                           ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надійшло до Святошинського районного суду                         м. Києва з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК було вчинене 28 травня 2020 року на території Рахівського району Закарпатської області, тобто за межами юрисдикції суду, на розгляд якого надійшов обвинувальний акт. З огляду на викладене, апеляційний суд порушує питання про визначення підсудності в межах юрисдикції різних апеляційних судів і просить направити матеріали кримінального провадження  до Рахівського районного суду Закарпатської області. 
Учасникам судового провадження було повідомлено про дату, час та місце розгляду подання, проте в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду. Заперечень та клопотань про відкладення розгляду подання на іншу дату не надійшло. 
Перевіривши доводи, наведені у поданні, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у  межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, – суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Положеннями ч. 1 ст. 34 КПК передбачено, що кримінальне провадження може бути передано на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушеннями правил територіальної підсудності.
Як убачається з наданих суду матеріалів кримінального провадження, до Святошинського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019110000000364 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3                        ст. 332 КК.
Із системного аналізу норм кримінального кодексу України випливає, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 332 КК, є закінченим у момент, коли виконано відповідні дії: організаційні дії по переправленню осіб через державний кордон України, дії по керівництву таким переправленням, надані необхідні поради, вказівки чи засоби для незаконного перетинання державного кордону України іншими особами або усунені відповідні перешкоди для цього, незалежно від того, чи фактично опинились особи за межами України. 
Також слід зазначити, що сама організаторська діяльність, незалежно від того, чи вдалося переправлення, чи ні, а також керівництво цією діяльністю розглядаються як закінчені злочини (злочини з усіченим складом), а особи, які здійснюють незаконне переправлення, а також особи, які сприяють цьому порадами, вказівками, наданням засобів або усунення перешкод, вважаються виконавцями злочину.
Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються в незаконному переправленні осіб через державний кордон України за попередньою змовою, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК. При цьому, як зазначено в обвинувальному акті, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України здійснювалась в АДРЕСА_1 , тобто на території, яка належить до юрисдикції Святошинського районного суду м. Києва, а тому за правилами ч. 1                         ст. 32 КПК обвинувальний акт було направлено для розгляду до Святошинського районного суду м. Києва. 
З огляду на викладене, підстав для передачі вищевказаного кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, колегія суддів не вбачає, а тому в задоволенні подання слід відмовити.
Керуючись ст. 32, 34 КПК, Верховний Суд  
постановив:
Подання Київського апеляційного суду про направлення кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019110000000364 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_7                                        ОСОБА_2                                                    ОСОБА_3