УХВАЛА                                             
                                                                                                    
01 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 559/609/15-ц
провадження № 61- 8033св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Крата В. І.,  Русинчука М. М.,  
 
позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,
відповідач (позивач за зустрічним позовом)  - ОСОБА_2 , 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Рівненського апеляційного суду від 21 березня 2019 року в складі колегії суддів Боймиструк С. В., Бондаренко Н. В., Шимків С. С.,
ВСТАНОВИВ : 
У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до  ОСОБА_2 та з урахуванням уточнених позовних вимог просила:
-          визнати спільним майном подружжя Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 вартістю 441 319 грн та розділити спільне майно подружжя та визнати за нею право власності на Ѕ частини цієї квартири, яку їй просила виділити припинивши право власності на ј частину квартири ОСОБА_2 перерахувавши йому грошову компенсацію вартості цієї частки в сумі 110 329,75 грн;
-          виділити у власність ОСОБА_2 автомобіль ВАЗ-2105, державний номер НОМЕР_1 , 1982 року випуску вартістю 31 415 грн та стягнути на її користь грошову компенсацію вартості Ѕ частки його вартості в сумі 15 707 грн.
У червні 2015 року ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 та просив поділити в натурі між ним та  ОСОБА_1 спільне майно, яке складається з квартири   АДРЕСА_2 ; будинку АДРЕСА_3 та автомобіля ВАЗ-2105, державний номер НОМЕР_1 , 1982 року випуску.
У грудні 2017 року    ОСОБА_2 подав заяву про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом тапросив визнати житловий будинок   АДРЕСА_3 спільною сумісною власністю подружжя та розділити його між ним та  ОСОБА_1 , виділивши  ОСОБА_2 Ѕ ідеальну частину домоволодіння. 
Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 27 листопада 2018 рокупозов   ОСОБА_1 та зустрічний позов    ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано спільним майном подружжя: Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , вартістю 220 659,50 грн, та автомобіль ВАЗ-2105, державний номер НОМЕР_1 , 1982 року випуску, вартістю 31 412 грн.
Розділено спільне майно подружжя в ідеальних частках наступним чином: визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , вартістю 110 329,75 грн; визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , вартістю 110 329,75 грн; визнано право власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в ідеальних частках по Ѕ кожному на автомобіль ВАЗ-2105, державний номер НОМЕР_1 , 1982 року випуску, вартістю 31 412 грн.
Грошові кошти, сплачені ОСОБА_1 на депозитний рахунок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області в розмірі 110 329,75 грн повернуто ОСОБА_1 .
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 21 березня 2019 року, апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задоволено частково. 
Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 27 листопада 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позови  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.
У задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на частину квартири АДРЕСА_2 відмовлено. 
Визнано за ОСОБА_3 право власності на ј частину вказаної квартири та припинити його і стягнути з ОСОБА_1 на його користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частки цієї квартири в сумі 110 329,75 грн.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль ВАЗ-2105, державний номер НОМЕР_1 , 1982 року випуску, вартістю 31 412 грн.
Припинено право власності ОСОБА_1 на Ѕ частку автомобіля ВАЗ-2105, державний номер НОМЕР_1 , 1982 року випуску та стягнуто на її користь з ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 15 706 грн.
У задоволенні позову  ОСОБА_2 про визнання права власності на частину будинку АДРЕСА_3 відмовлено.
16 квітня 2019 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Рівненського апеляційного суду від 21 березня 2019 року. 
Касаційна скарга подана до набрання чинності Закону України № 460-ІХ від 15 січня 2020 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», тому відповідно до пункту 2 прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного закону розглядається у порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.
 
Ухвалою Верховного Суду від 26 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі. 
 
Відповідно до частини другої статті 389ЦПК України (тут і далі - в редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, 
 
УХВАЛИВ :
 
Справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1  про поділ спільного майна подружжя з урахуванням її категорії та складності призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів. 
 
Ухвала набираєзаконної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                                Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                       В. І. Крат
 
                                                                                                                             М. М. Русинчук