ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 квітня 2021 року           справа №360/4461/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року (повне судове рішення складено 16 грудня 2020 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/4461/20 (суддя в І інстанції Борзаниця С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 

                                                  УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі - УПФУ в  м. Сєвєродонецьку), відповідно до якого просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення УПФУ в  м. Сєвєродонецьку від 23.10.2020 № 8133/2020 вих. № 1216-03-8/7987 від 23.10.2020 щодо відмови в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII) з урахуванням стажу державної служби;
- зобов`язати відповідача прийняти рішення про переведення ОСОБА_1 на підставі заяви від 16.10.2020 пенсії за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 889-VIII.
В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в УПФУ в м. Сєвєродонецьку як одержувач пенсії за віком на загальних підставах, призначеної за Законом № 1058-IV, з 15.09.2018.
16.10.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою № 8133 про перехід на пенсію за Законом № 889-VIII.
Відповідач рішенням про відмову в перерахунку пенсії від 23.10.2020 №8133/2020 за вих. № 1216-03-8/7987 від 23.10.2020 відмовив за його заявою від 16.10.2020 в переведенні на пенсію за віком згідно Закону № 889-VIII, в зв`язку з відсутністю на день звернення необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Вказане рішення мотивовано тим, що періоди роботи осіб в органах митного контролю та в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, відведених до відповідних категорій посад державних службовців.
Позивач на час звернення до відповідача із заявою про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 889-VIII, працював на державній службі, мав необхідний вік (62 роки), необхідний страховий стаж (понад 43 роки) та достатній стаж державної служби (понад 19 років), окрім того, станом на 01.05.2016 він також працював на державній службі та мав стаж роботи на посадах державної служби більше 10 років.
На думку позивача, рішення УПФУ в м. Сєвєродонецьку про відмову в переведенні на пенсію за віком державного службовця є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивач станом на 16.10.2020 досяг необхідного віку (62 роки), продовжує працювати на державній службі, має необхідний страховий стаж роботи (понад 43 роки) та має не менш як 10 років державної служби, він набув права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-ХІІ) на підставі пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, у зв`язку з чим звернувся до суду для захисту своїх прав. 
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року позовні вимоги задоволені.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, неповноти з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 
В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що що періоди роботи посадових осіб в органах митного контролю на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання - не зараховується до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, а період перебування на посадах на яких були встановлені ранги державних службовців, підлягають зарахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. 
Згідно записів трудової книжки позивача можливо зарахувати до державної служби періоди роботи на Луганській митниці з 06.05.1997 по 22.09.1999 - 2 роки 4 місяці 17 днів (06.05.1997 прийнята присяга державного службовця). 
Згідно записів трудової книжки позивача неможливо зарахувати до державної служби період роботи на Луганській митниці з 23.09.1999 по 09.12.2003 - 4 роки 2 місяці 17 днів (23.09.1999 присвоєно персональне звання «інспектор митної служби»), на Старобільській митниці з 05.08.2005 по 16.09.2008 - 3 роки 1 місяць 12 днів (14.12.2005 присвоєно спеціальне звання «радник митної служби 3 рангу»), на Луганській митниці з 17.09.2008 по 11.11.2011-3 роки 1 місяць 25 днів (02.06.2009 присвоєно спеціальне звання «радник митної служби 1 рангу»). 
Тому, на переконання апелянта, на підставі частини 5 статті 45 Закону 1058-IV відповідачем правмірно прийнято рішення від 23.10.2020 № 8133/2020 про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком згідно Закону № 889-VIII за заявою від 16.10.2020 № 8133, в зв`язку з відсутністю на день звернення необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, виходячи з таких підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
ОСОБА_1 як отримувач пенсії за віком згідно Закону № 1058-ІV з 15.09.2018 (а.с. 7-10, 34, 35).
Позивач є внутрішньо переміщеною особою, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , про що свідчить довідка від 08.08.2018 № 0000593765 (а.с. 11).
16.10.2020 позивач звернувся до УПФУ в м. Сєвєродонецьку про переведення на пенсію за віком згідно Закону № 889-VIII (а.с. 36).
Рішенням  УПФУ в м. Сєвєродонецьку від 23.10.2020 № 8133/2020 «Про відмову в перерахунку пенсії» відмовлено ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком згідно Закону № 889-VІІІ за заявою від 16.10.2020  № 8133 в зв`язку з відсутністю на день звернення необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. 
В рішенні зазначено, що згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 неможливо зарахувати до державної служби період роботи на Луганській митниці з 23.09.1999 по 09.12.2003 - 4 роки 2 місяці 17 днів (23.09.1999 присвоєно персональне звання «інспектор митної служби»), на Старобільській митниці з 05.08.2005 по 16.09.2008 - 3 роки 1 місяць 12 днів ( 14.12.2005 присвоєно спеціальне звання «радник митної служби 3 рангу»), на Луганській митниці з 17.09.2008 по 11.11.2011 - 3 роки 1 місяць 25 днів (02.06.2009 присвоєно спеціальне звання «радник митної служби 1 рангу»), а також неможливо зарахувати до державної служби період роботи в головному управлінні ДФС у Луганській області з 03.06.2015 по 20.12.2019 - 4 роки 6 місяців 18 днів (03.06.2015 присвоєно спеціальне звання «радник податкової та митної справи 1 рангу»), у головному управління ДПС у Луганській області з 21.12.2019 по 31.08.2020 - 8 місяців 11 днів (а.с.12-13, 40-41).
Відповідно до трудової книжки та вкладишу до неї серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 позивач займав наступні посади: Луганська митниця: 06.05.1997 призначений на посаду інспектора та прийнято присягу державного службовця; 03.03.1999 призначений на посаду головного інспектора; 12.10.1999 призначений на посаду старшого інспектора; 23.09.1999 присвоєно персональне звання «інспектор митної служби 2 рангу»; 26.06.2000 призначений на посаду головного інспектора; 16.10.2001 присвоєно персональне звання «інспектор митної служби 1 рангу»; 20.03.2003 переведений на посаду заступника начальника відділу; 11.11.2003 присвоєно персональне звання «радник митної служби 3 рангу»; 09.12.2003 припинено державну службу в Луганській митниці; Старобільська митниця: 05.08.2005 призначений на посаду начальника господарсько-експлуатаційного відділу; 14.12.2005 присвоєно спеціальне звання «радник митної служби 3 рангу»; 20.06.2008 присвоєно спеціальне звання «радник митної служби 2 рангу»; 16.09.2008 звільнено у зв`язку з переведенням до Луганської митниці; Луганська митниця: 17.09.2008 призначений на посаду начальника сектору контролю за майном, що перейшло у власність держави служби фінансів, бух обліку та звітності; 23.03.2009 переведений на посаду начальника відділу технічних засобів митного контролю; 02.06.2009 присвоєно спеціальне звання «радник митної служби 1 рангу»; 02.06.2010 переведений на посаду начальника сектору митного оформлення № 2 відділу митного оформлення № 2; 11.11.2011 припинено державну службу в Луганській митниці; Головне управління ДФС у Луганській області: 03.06.2015 призначений на посаду завідувача сектору охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації; 03.06.2015 присвоєно спеціальне звання «радник податкової та митної справи І рангу»; 01.12.2017 переведений на посаду начальника відділу охорони, державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації; 20.12.2019 звільнено з Головного управління ДФС у Луганській області в порядку переведення до Головного управління ДПС у Луганській області; Головне управління ДПС у Луганській області: 21.12.2019 призначений на посаду начальника відділу охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації та присвоєно 4 ранг державного службовця (а.с.14-19).
Відповідно до довідки Головного управління ДПС в Луганській області від 13.11.2020 № 311/12-32-11-00-12 ОСОБА_1 має вислугу років на державній службі станом на 16.10.2020 19 років 09 місяців 17 днів (а.с.22). 
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, апеляційний суд виходить з такого.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом. 
Згідно з частинами третьою, п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до   Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846; далі - Порядок № 22-1).
Відповідно до пункту 1.5 Порядку № 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.
Згідно з абзацом першим пункту 1.5 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, […] подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, […].
Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (абзац п`ятий пункту 1.7 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії» Порядку № 22-1).
Пунктом 2.8 Порядку № 22-1 визначено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.
Згідно з абзацами першим, третім пункту 4.1 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (абзац перший пункту 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).
Відповідно до абзацу шостого пункту 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.
Згідно з абзацом першим пункту 4.7 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (абзац першим пункту 4.7 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1).
Пунктом 4.10 Порядку № 22-1 передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження всіх необхідних документів для виплати пенсії орган, що призначає пенсію, повинен їх розглянути та прийняти відповідне рішення, яке оформлюється розпорядженням. Надані документи та заява зберігаються в пенсійній справі.
Отже, колегія суддів погодлжується з висновокм місцевого суду, що після отримання відповідної заяви встановленого зразка від позивача про переведення з одного виду пенсії на інший відповідач повинен був розглянути цю заяву та прийняти мотивоване рішення, у разі необхідності - у відповідності з вимогами пункту 4-2 Порядку № 22-1 вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством.
Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення, не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, тому суд наділений повноваженнями викласти правові висновки в мотивувальній частині рішення, надавши оцінку доводам відповідача.
Щодо доводів відповідача щодо неможливості зарахування до державної служби періоду роботи з 23.09.1999 по 11.11.2011 у податкових органах, та, відповідно, відсутність у позивача право на переведення на пенсію згідно із п.10 розділу ХІ Закону № 889-VIII та ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.
Відповідачем не зараховані до державної служби періоди роботи з 23.09.1999, тобто з моменту присвоєння позивачу персонального звання «інспектор митної служби».
Щодо періодів роботи з 23.09.1999 по 11.11.2011 у податкових органах, слід зазначити таке.
Пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII регламентовано, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Тобто, стаж державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.
Стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283), та додатку до нього (діяли до 01 травня 2016 року).
Пунктом 5 Порядку № 283 регламентовано, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.
Пунктом 1 Порядку № 283 регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба):
на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців;
на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; 
на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком;
на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання;
[…] на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування; […].
Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи. […].
У додатку до Порядку № 283 наведений Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби.
Зокрема, згідно з додатком до Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується період роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів у Виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управліннях, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.
Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04 грудня 1990 року № 509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон № 509-XII), а з 12 серпня 2012 року - Податковий кодекс України.
Пунктом 342.4 статті 342 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.
Згідно з абзацами першим, другим пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
В постанові від 22 жовтня 2013 року у справі № 21-340а13 (№ рішення в ЄДРСР 35667359) Верховний Суд України з посиланням на норми Закону № 509-XII вказав, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже, перебувають на державній службі та є державними службовцями. 
В зазначеній постанові колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Також колегія суддів в постанові зазначила, що розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року № 503-р «Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців» не є підставою для відмови у зарахуванні до стажу державної служби періоду служби у податкових органах посадових осіб, які мають спеціальне звання, оскільки зазначений акт виданий для врегулювання правового статусу працівників цих органів, що не мають спеціальних звань, та не змінює правового статусу посадових осіб податкових органів, які такі звання мають.
Частиною другою статті 46 Закону № 889-VIII та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 (далі - Порядок № 229), які діють з 01 травня 2016 року, закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
При цьому, пунктом 5 Порядку 229 визначено, що стаж державної служби обчислюється у днях, місяцях і роках. 
Враховуючи викладене, періоди роботи позивача в податкових і митних органах та присвоєння спеціального звання в період з 23.09.1999 по 11.11.2011 зараховуються до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Отже, станом на 16 жовтня 2020 року стаж роботи позивача на вищезазначених посадах складав 19 років 09 місяців 17 днів. 
1 травня 2016 року набув чинності Закон № 889-VIII підпунктом 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" якого визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Згідно з частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 
Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Тобто, до 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:
а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;
б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01 травня 2016 року відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Пунктом 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, розділом XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12  розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Аналогічна правова позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 569/350/17 (№ рішення в ЄДРСР 75082026), від 03 липня 2018 року у справі № 586/965/16-а (№ рішення в ЄДРСР 75082148) та від 10 липня 2018 року у справі № 591/6970/16-а (№ рішення в ЄДРСР 75227579).
Також суд зазначає, що пунктом 342.4 статті 342 Податкового кодексу України прямо визначено, що посадові особи контролюючих органів є «державними службовцями».
В оскаржуваному рішенні від 23.10.2020 відповідач ніяким чином не надав оцінку спірним правовідносинам з урахуванням положень пункту 342.4 статті 342 Податкового кодексу України, який є законом. 
Посилання відповідача на пункт 343.1 статті 343 Податкового Кодексу України як на підставу для відмови у задоволенні позову, оскільки у разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується, є незмістовним, оскільки зазначена норма регулює виключно грошову винагороду певного працівника та ніяким чином не визначає статус особи як державного службовця. 
Натомість, такою нормою є пункт 342.4 статті 342 Податкового кодексу України, яким безпосередньо визначено, що посадові особи контролюючих органів є «державними службовцями». 
У зв`язку з чим висновок відповідача стосовно того, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання - не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, є невірним, оскільки протирічить нормам діючого законодавства.  
Як наслідок, висновок відповідача щодо тих обставин, що станом на 16.10.2020 позивач не має необхідного стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, тобто не виконано вимоги пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 10.12.2015, не відповідає фактичним обставинам по справі та суперечить законодавчим нормам.  
Отже, судами встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону № 889-VIII, надавши документи в повному обсязі, які відповідають чинному законодавству та підтверджують його право на таке переведення. 
Однак відповідач, внаслідок неправильного застосування норм чинного законодавства стосовно реалізації права на переведення з одного виду пенсії на інший, невірно та неповно проаналізував підстави для такого переведення, протиправно відмовивши у перерахунку пенсії.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.                    
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                          ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року у справі № 360/4661/20 - залишити без змін.
Повне судове рішення - 20 квітня 2021 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                       І. В. Сіваченко

Судді                                                                                  Т. Г. Гаврищук 

                                                                                          А. А. Блохін