Ухвала
 
24 травня 2021 року
м. Київ
справа № 712/13762/18
провадження № 61-19862св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,
учасники справи:
позивачка - ОСОБА_1 , 
відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_2 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 травня 2019 року у складі судді Романенко В. А. та постанову Черкаського апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року у складі колегії суддів: Вініченка Б. Б., Храпка В. Д., Бондаренка С. І.,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), ОСОБА_2 про захист прав споживачів та відшкодування майнової шкоди.
На обґрунтування позову посилалася на таке. 20 лютого 2012 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір банківського вкладу «Найкращий Багаторічний» № 003-23000-200212 у євро, згідно з яким сума вкладу становила 50 000 євро (пункт 1.2 договору), що підтверджується квитанцією від 20 лютого 2012 року № 14246062, на термін до 18 лютого 2017 року (пункт 1.3 договору). Згідно з квитанцією від 20 березня 2012 року № 14607072 вона внесла на депозитний рахунок додатково 60 022,43 євро. 
Також 30 вересня 2013 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір банківського вкладу «Найкращий Багаторічний» № 004-23850-300913 у євро, згідно з яким сума вкладу становила 30 000 євро (пункт 1.2 договору), що підтверджується квитанцією від 30 вересня 2013 року № 2690654, на термін до 29 вересня 2018 року (пункт 1.3 договору). Станом на 05 листопада 2014 року загальна сума коштів на депозитних рахунках становила 140 022,43 євро. 02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України (далі - НБУ) № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 02 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» (далі - уповноважена особа Фонду). Уповноваженою особою Фонду призначено Кадирова В. В. Відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації ПAT «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». У 2015 році позивачка отримала гарантовану суму відшкодування за вкладом у розмірі 200 000 грн. Таким чином, на момент прийняття рішення про ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» на її рахунку залишилось 140 022,43 євро, що в еквіваленті становить 4 480 717,76 грн. Згідно з офіційної відкритої інформації НБУ ОСОБА_2 є учасником і власником 70,61 % статутного капіталу ПАТ «Дельта банк», тобто особою, яка опосередковано володіє істотною участю банку та у розумінні статей 2, 58 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон № року № 2121-ІІІ) є власником істотної участі ПАТ «Дельта Банк». Відповідно до змісту постанови Правління НБУ від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» головною причиною віднесення ПAT «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних стало невжиття власником банку своєчасних, дієвих і достатніх заходів для поліпшення фінансового стану банку та приведення діяльності у відповідність до вимог законодавства України. Головний акціонер та керівництво ПAT «Дельта Банк» обрали високо ризикову стратегію стрімкого зростання за рахунок придбання неякісних активів. Крім того, агресивна розбудова корпоративного бізнесу ПAT «Дельта Банк» та недостатньо досвіду в обраному сегменті призвели до значного погіршення якості кредитного портфеля та скорочення ліквідності банку. У кризових реаліях сьогодення основні акціонери не змогли своєчасно збільшити капітал у необхідному обсязі та підтримати ліквідність для забезпечення виконання зобов`язань перед вкладниками. Постановами Правління НБУ від 02 березня 2015 року № 150 та від 02 жовтня 2015 року № 664 встановлено, що з вини власників істотної участі ПАТ «Дельта банк» цей банк віднесено до категорії неплатоспроможних. За таких обставин наявні передбачені частиною шостою статті 58 Закону № 2121-ІІІ підстави для відповідальності власників істотної участі банку за зобов`язаннями цього банку. Невиконаними зобов`язаннями банку перед нею є невидача вкладнику - фізичній особі грошей, які обліковуються на рахунках позивачки у розмірі 140 022,43 євро, що в еквіваленті становить 4 480 717,76 грн. ОСОБА_2 несе обов`язок перед нею за зобов`язаннями ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 4 480 717,76 грн невиданого вкладу, що перевищує 200 000 грн, які вона отримала у вигляді компенсації від Фонду.
З урахуванням наведеного просила стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта банк» на її користь в рахунок відшкодування майнової шкоди у розмірі 4 480 717,76 грн, що в еквіваленті становить 140 022,43 євро за порушення вимог статей 35, 58 Закону № 2121-ІІІ.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI«Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн. Залишкова сума вкладу є кредиторською вимогою та була перенесена для обліку на балансовий рахунок вимог кредиторів і повинна бути задоволена у четверту чергу. За таких обставин відсутні підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 у частині стягнення з ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 суми вкладу. Обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивачки, не були доведені належними та допустимими доказами.
Постановою Черкаського апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що виплата вкладу у результаті визнання банку неплатоспроможним регулюється нормами спеціального законодавства, які мають пріоритет над загальними, а саме Законом № 4452-VI. Позивачка безпідставно пред`явила вимоги до ОСОБА_2 , оскільки спірні правовідносини виникли між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк», а тому ОСОБА_2 у цьому випадку не може нести перед позивачкою жодних зобов`язань. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обставини, на яких ґрунтуються вимоги ОСОБА_1 , не були доведені під час судового розгляду належними та допустимими доказами, а тому у задоволенні позовних вимог обґрунтовано відмовлено.
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не навели мотивів відхилення наявності кримінальних проваджень щодо ОСОБА_2 , висновків НБУ про вину власників істотної участі у доведені банку до банкрутства. Суд першої інстанції ухвалою від 07 березня 2019 року безпідставно відмовив у задоволенні її клопотання про витребування доказів, а суд апеляційної інстанції не обґрунтував мотиви відхилення заперечень на зазначену ухвалу. Також суди першої та апеляційної інстанцій не розглянули всіх клопотань позивачки про витребування доказів на підтвердження наявності вини ОСОБА_2 у доведенні ПАТ «Дельта Банк» до неплатоспроможності, чим обмежили право позивачки на судовий захист та справедливий суд. Суди попередніх інстанцій не забезпечили належного повідомлення про розгляд справи відповідача ОСОБА_2 Постановами Правління НБУ від 02 березня 2015 року № 150 та від 02 жовтня 2015 року № 664 встановлено, що з вини власників істотної участі ПАТ «Дельта Банк» цей банк віднесено до категорії неплатоспроможних. Тому наявні підстави, передбачені частиною 6 статті 58 Закону № 2121-ІІІ, для відповідальності власників істотної участі банку за зобов`язаннями цього банку. Також вина власника істотної участі банку може підтверджуватися матеріалами кримінальних проваджень, проте суди першої та апеляційної інстанцій безпідставно відмовили у задоволенні клопотань про витребування доказів, які мають істотне значення для вирішення справи. 
У грудні 2019 року надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому ПАТ «Дельта Банк» просив касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали.
Перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення касаційного провадження у справі.
Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2020 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 761/45721/16 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», про стягнення коштів.
Постановляючи зазначену ухвалу, Верховний Суд виходив з того, що є підстави для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду оскільки виключною правовою проблемою є загальне визначення підстав, меж, принципів відповідальності власника істотної участі в банку, зокрема відповідальності за бездіяльність та її наслідки (частина четверта статті 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність») або дії та їх наслідки (частина п`ята цієї статті Закону), тягар доведення вини тощо та зважаючи на кількість справ, які перебували та продовжують перебувати в суді касаційної інстанції. Колегія суддів вважала, що вирішення цієї справи має важливе значення для розвитку судової практики, пов`язаної з економічним розвитком держави, банківського сектору економіки, а також добробутом громадян України, які постраждали через масове виведення банків з ринку, що відбувалося протягом останніх років, та має значний суспільний інтерес.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 02 вересня 2020 року справу № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20) прийнято та призначено до розгляду.
Згідно з пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.
Правовідносини у справі № 712/13762/18 є подібними з правовідносинами у справі № 761/45721/16, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, зокрема стосуються пред`явлення вимог до власників істотної участі в банку та/або їх керівників про відшкодування шкоди на підставі статті 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність».
Оскільки вказана справа Великою Палатою Верховного Суду не розглянута, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 712/13762/18 до завершення розгляду справи № 761/45721/16-ц.
Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Зупинити касаційне провадження у справі № 712/13762/18 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_2 про захист прав споживачів та відшкодування майнової шкоди до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 761/45721/16-ц.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           В. В. Яремко
                                                                                                                      А. С. Олійник 
                                                                                                                      С. О. Погрібний