УХВАЛА

26 травня 2021 року 
м. Київ
справа № 160/6338/20
адміністративне провадження № К/9901/18591/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду      Бучик А.Ю., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2021 року у справі № 160/6338/20 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб   про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому, з урахуванням уточнень просив:
- визнати протиправною відмову Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у виплаті йому гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом (депозитом) за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) № 77513 від 11.02.2015;
- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на його користь гарантовану суму відшкодування коштів за вкладом (депозитом) за договором банківського вкладу № 77513 від 11 лютого 2015 року у розмірі 140 000 (сто сорок тисяч) гривень 00 копійок за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року позовні вимоги задоволено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2021 року скасовано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги залишено без задоволення.
21.05.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23.03.2021 у справі №160/6338/20.
Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого. 
Відповідно до ст. 44 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, маючи намір добросовісно реалізувати належне їм право на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених ч. 2 і 3 ст. 353 цього Кодексу.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги передбачені ст. 330 КАС України. 
Згідно з п. 4 ч. 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом.
Підставами касаційного оскарження постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 23.03.2021 позивач зазначає пункт 1 частини четвертої   статті 328 КАС України.
В обгрунтування зазначеної підстави касаційного оскарження скаржник вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 29.04.2021 у справі №200/14379/19-а.
Однак як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень та матеріалів касаційної скарги у справі №200/14379/19-а, на яку посилається скаржник, постанова ухвалена Верховним Судом 29.04.2021, а судове рішення у вказаній справі (№160/6338/20) ухвалено судом апеляційної інстанції 23.03.2021, а відтак суд апеляційної інстанції, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, не мав змоги врахувати висновок Верховного Суду, викладений значно пізніше.
З огляду на наведене, посилання скаржника як на підставу касаційного оскарження на          п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України є безпідставним.
З урахуванням змін до     КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з ч. 2   ст. 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Згідно з п. 4 ч. 5   ст. 332 КАС України   касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Враховуючи те, що заявником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, зокрема, не наведено доводів, які є підставами для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, відповідно до пункту 4 частини п`ятої     статті 332 КАС України.
Відповідно до ч. 7   ст. 332 КАС України   копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному   ст. 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано п. 8 ч. 2     ст. 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.
Керуючись статтями   248,   330,   332 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23.03.2021 у справі №160/6338/20 - повернути скаржнику.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                        	А.Ю. Бучик