ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/12221/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Олефіренко Н.А.,     
секретар судового засідання Лащенко Р.В. 
за участі позивача ОСОБА_1 
представника позивача Єременко К.Л.
представника відповідача Федущака Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 р. (суддя Златін С.В., повне судове рішення складено 15.12.2020 р.) в справі № 160/12221/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказу та рішення про застосування штрафних санкцій,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі – ГУ ДПС) про визнання протиправним та скасування наказу  від 15.06.2020 р.  № 1421-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )»; визнання протиправними та скасування рішення  від 06.08.2020 р. № 000194/04-36-32-02/ НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу розмірі 37   000 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 р. позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про застосування фінансових санкцій від 06.08.2020 року № 000194/04-36-32-02/ НОМЕР_1 , яке винесено відносно фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 , на суму 37   000 грн., в іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Апелянт вказує на неврахування судом першої інстанції доведеності вчинення позивачем порушення законодавства в частині роздрібної торгівлі  тютюновими виробами  без відповідної ліцензії, зокрема, товарним чеком  б/н від 16.06.2020 р., що є невід`ємним додатком до акту фактичної перевірки. 
Крім того,  позивачем здійснено реалізацію пачки сигарет «LM» за ціною 52 грн., максимальна ціна повинна складати 46 грн., тобто позивачем реалізовано пачку сигарет за ціною, вищої від максимальної роздрібної ціни на тютюнові вироби.  
Також позивачем допущено реалізацію напоїв за цінами нижчими від мінімально-роздрібних цін на алкогольні напої, а саме 16.06.2020 р. реалізовано горілку 0,100 л, що підтверджено товарним чеком.
Вважає необґрунтованим посилання суду першої інстанції на недоведеність купівлі-продажу тютюнових виробів та алкогольних напоїв на об`єкті, що належить позивачу, оскільки відповідачем підтверджено цей факт долученою до акту перевірки фотокопію кафе, в якому проводилася перевірка та в якому здійснює діяльність позивач.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.04.2021 р. допущена заміна відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 43145015) правонаступником – Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 44118658).
В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Позивач та його представник в судовому засіданні просили в задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач є фізичною особою – підприємцем,   має на праві власності торговельні павільйони та кафе за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 08.12.2016 року. 
Позивач використовує вказані вище об`єкти нерухомості під час здійснення господарської діяльності.
Позивач має ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями терміном дії з 26.05.2020 року по 26.05.2021 року.
15.06.2020 року ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийняло наказ № 1421-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )». Наказ прийнято через наявність інформації про порушення позивачем законодавства у сфері обігу підакцизних товарів; фактичну перевірку наказано провести за адресою:   АДРЕСА_1 , з питань дотримання законодавства у сфері обігу підакцизних товарів; період діяльності, який буде перевірятися, – згідно зі статтею 102 Податкового кодексу України; перевірку розпочати з 16.06.2020 року, тривалість не більше 10 діб.
Відповідачем видано направлення №№ 1736, 1735 від 15.06.2020 року працівникам відповідача на проведення фактичної перевірки на об`єкті позивача.
Направлення отримано продавцем позивача ОСОБА_2 , про що у направленнях міститься підпис вказаної особи.
За наслідками фактичної перевірки складено акт від 16.06.2020 року № 38587/04-36-32-02/ НОМЕР_1 , у якому зазначено, що перевірку проведено у присутності продавця ФОП ОСОБА_3 , та вказано наступні виявлені порушення: роздрібна торгівля тютюновими виробами за цінами, вищим від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торгівельну мережу тютюнових виробів; роздрібна торгівля алкогольними напоями за цінами, нижчими ніж мінімально роздрібні ціни на такі напої; роздрібна торгівля тютюновими виробами без наявності ліцензії.
Акт перевірки від 16.06.2020 року № 38587/04-36-32-02/ НОМЕР_1 не підписано продавцем позивача ОСОБА_2 , від підпису відмовилась.
На підставі акту перевірки відповідачем прийнято рішення від 06.08.2020 року № 000194/04-36-32-02/ НОМЕР_1 про застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу розмірі 37   000 грн. за наступні виявлені порушення, допущені позивачем: роздрібна торгівля тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торгівельну мережу тютюнових виробів, – 10   000 грн.; роздрібна торгівля алкогольними напоями за цінами, нижчими ніж мінімально роздрібні ціни на такі напої, – 10 000 грн.; роздрібна торгівля тютюновими виробами без наявності ліцензії – 17   000 грн.
Оскільки контролюючим органом допущено до проведення фактичної перевірки, суд першої інстанції вважав, що предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами, тому визнав позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу  від 15.06.2020 р.  № 1421-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )»  необґрунтованими та такими, що  не підлягають задоволенню. 
Разом з тим, оскільки спірний наказ не містить зазначення періоду діяльності позивача, який буде перевірятися, зазначення якого є обов`язковим за змістом абзацу третього пункту 81.1 статті 81 Кодексу,  суд першої інстанції дійшов висновку, що  спірний наказ не відповідає положенням Податкового кодексу України щодо його змісту.
Оскільки докази здійснення позивачем протиправної діяльності отримані відповідачем під час проведення фактичної перевірки, наказ на проведення якої не відповідає вимогам Податкового кодексу  України, то такі докази одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а тому суд першої інстанції  не взяв такі докази до уваги  відповідно до вимог ч. 1 ст. 74 КАС України.
Судом першої інстанції також встановлено, що відповідачем не надано суду доказів існування трудових відносин між позивачем та ОСОБА_2 , відповідачем не надано суду доказів направлення позивачем до контролюючого  органу повідомлення про прийняття на роботу найманих працівників, в т.ч. і ОСОБА_2 , а позивачем у письмових поясненнях від 04.12.2020 року повідомлено, що не має трудових відносин з ОСОБА_2 , товарний чек  № б/н від 16.06.2020 року не містить  місця його складання та найменування суб`єкта господарювання, від імені якого він складений.
Враховуючи, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що купівля-продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів відбулися саме у об`єкті торгівлі, який належить позивачу, суд першої інстанції дійшов висновку про не підтвердження обставини купівлі-продажу на об`єкті торгівлі позивача алкогольних та тютюнових виробів 16.06.2020 року, відповідно, описаних в акті фактичної перевірки порушень, що й стало підставою для задоволення позову в частині скасування рішення про застосування фінансових санкцій.
          Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведені висновки суду першої інстанції обґрунтованими, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа – підприємець, провадить господарську діяльність  з роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами в  торговельних павільйонах та кафе за адресою: АДРЕСА_1 , має ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями терміном дії з 26.05.2020 р. по 26.05.2021 р.
ГУ ДПС 15.06.2020 р.  прийнято наказ № 1421-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )», в якому зазначено, що наказ прийнято через наявність інформації про порушення позивачем законодавства у сфері обігу підакцизних товарів; фактичну перевірку наказано провести за адресою:   АДРЕСА_1 , з питань дотримання законодавства у сфері обігу підакцизних товарів; період діяльності, який буде перевірятися, – згідно зі статтею 102 Податкового кодексу України; перевірку розпочати з 16.06.2020 р., тривалість не більше 10 діб.
Відповідачем видано направлення №№ 1736, 1735 від 15.06.2020 р. на проведення фактичної перевірки на об`єкті позивача.
Направлення отримано   ОСОБА_2 , про що у направленнях міститься підпис вказаної особи.
За наслідками фактичної перевірки складено акт від 16.06.2020 р. № 38587/04-36-32-02/ НОМЕР_1 ,  у якому зазначено, що фактичну перевірку проведено у присутності продавця фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ОСОБА_2 .
За висновками акту в ході фактичної перевірки встановлені  порушення статей 11-1, 15, 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним  і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами та пального», постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 р. № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва», а саме: роздрібна торгівля тютюновими виробами за цінами, вищим від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торгівельну мережу тютюнових виробів; роздрібна торгівля алкогольними напоями за цінами, нижчими ніж мінімально роздрібні ціни на такі напої; роздрібна торгівля тютюновими виробами без наявності ліцензії.
Акт перевірки від 16.06.2020 р. № 38587/04-36-32-02/ НОМЕР_1 не підписано продавцем ОСОБА_2 , яка від підпису відмовилась, про що також контролюючим органом складено відповідний акт. 
На підставі акту перевірки відповідачем 06.08.2020 р. прийнято рішення № 000194/04-36-32-02/ НОМЕР_1 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  фінансових санкцій у вигляді штрафу розмірі 37   000 грн. за роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, вищим від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торгівельну мережу тютюнових виробів, – 10   000 грн.; роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими ніж мінімально роздрібні ціни на такі напої, – 10 000 грн.; роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності ліцензії – 17   000 грн.
Спірним є питання дотримання контролюючим органом процедури призначення   фактичної перевірки, а також доведеність  складу правопорушень.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту  75.1  статті  75 Податкового кодексу  України  контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Приписами підпункту   75.1.3  пункту  75.1  статті  75 Податкового кодексу України визначено, що  фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичної перевірки регламентовано  статтею 80 Податкового кодексу України, пунктом 80.1 якої встановлено, що  фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи)
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп.  80.2.5  п.  80.2  ст.  80 Податкового кодексу України).
Відповідно до п. 80.5 ст. 80 кодексу допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із  статтею 81 цього Кодексу.
За змістом пункту 80.7 статті 80 Податкового кодексу фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.
За правилами, встановленими пунктом  81.1  статті  81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
В порушення вимог пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України в наказі від 15.06.2020 р. № 1421-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )» не зазначено період діяльності, який буде перевірятися.
Зазначення у наказі «період діяльності, який буде перевірятися, – згідно зі статтею 102 Податкового кодексу України» з метою визначення періоду діяльності суб`єкта господарювання, який повинен перевірятися, не відповідає принципу правової визначеності.
Є правильною думка  суду першої інстанції, що таке зазначення  є недостатнім для ідентифікації періоду, що має бути перевірений, та створює у позивача відчуття правової невизначеності при здійсненні  податкового контролю відносно нього. 
Відповідно, є обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що спірний наказ не відповідає положенням Податкового кодексу України щодо його змісту.
Конституція Україна в частині другій статті 19 проголошує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на зазначені приписи Конституції України контролюючий орган як орган державної влади,  не зважаючи на правову поведінку платника податків під час проведення перевірки, повинен чітко дотримуватись принципу законності та діяти виключно в межах повноважень та у спосіб, що передбачений  законодавством.
Податкова перевірка повинна базуватися на принципах законності, достовірності даних, всебічного та об`єктивного розгляду зібраної інформації.
Верховним Судом в постанові від 22.09.2020 р. в справі № 520/8836/18 висловлена правова позиція, відповідно до якої оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
В цьому  випадку висновки акту перевірки не відповідають принципам обґрунтованості, оскільки контролюючим органом фактична перевірка проведена на підставі наказу, зміст якого не відповідає приписам Податкового кодексу України, тому є правильним висновок суду першої інстанції, що акт перевірки є недопустимим доказом та висновки акту  фактичної перевірки не можуть бути покладені в основу жодних рішень контролюючого органу, в тому числі і в основу спірного рішення про застосування фінансових санкцій.
Таким чином, суд першої  інстанцій при прийнятті рішення правильно виходив з того, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України  та законами України. Невиконання вимог закону щодо порядку проведення фактичної перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою  статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.          
Відповідно, рішення про застосування штрафних санкцій, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом,  є протиправним та підлягає скасуванню.
Також є правильним висновок суду першої про недоведеність проведення операцій з реалізації тютюнових виробів та алкогольних напоїв саме на об`єкті торгівлі, що належить позивачу.
Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем в порушення зазначеної процесуальної норми  не надано доказів існування трудових відносин між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та   ОСОБА_2 , зокрема, направлення до контролюючого  органу повідомлення про прийняття на роботу найманих працівників, в тому числі і ОСОБА_2 .
Твердження позивача у письмових поясненнях від 04.12.2020 р. про те, що ОСОБА_2 не є його найманим працівником, не спростовані контролюючим органом належними доказами.
Також суд погоджується із зазначенням судом першої інстанції, що  товарний чек  № б/н від 16.06.2020 р., який видано на реалізацію тютюнових виробів та алкогольних напоїв в ході фактичної перевірки, не містить  місця його складання та найменування суб`єкта господарювання, від імені якого він складений.
Відповідно, не надання контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень  належних та допустимих доказів того, що реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів відбулися саме у об`єкті торгівлі, який належить позивачу, вказує на недоведеність у встановлений законом спосіб обставин реалізації  саме на об`єкті торгівлі, який належить позивачу, алкогольних та тютюнових виробів 16.06.2020 р.
Сукупність приведених обставин вказує на обґрунтованість висновку суду першої інстанції про протиправність  рішення про застосування фінансових санкцій.
Доводи апелянта стосовно доведеності вчинення позивачем порушення законодавства в частині роздрібної торгівлі  тютюновими виробами  без відповідної ліцензії, зокрема, товарним чеком  б/н від 16.06.2020 р., що є невід`ємним додатком до акту фактичної перевірки, спростовані приведеними вище висновками суду стосовно того, що  товарний чек  № б/н від 16.06.2020 р., який видано на реалізацію тютюнових виробів та алкогольних напоїв в ході фактичної перевірки, не містить  місця його складання та найменування суб`єкта господарювання, від імені якого він складений, тому не є належним доказом описаних в акті фактичної перевірки порушень.
Також є безпідставними  доводи апелянта про необґрунтованість посилання суду першої інстанції на недоведеність купівлі-продажу тютюнових виробів та алкогольних напоїв на об`єкті, що належить позивачу, оскільки відповідачем підтверджено цей факт долученою до акту перевірки фотокопію кафе, в якому проводилася перевірка та в якому здійснює діяльність позивач.
З цього приводу суд зазначає, що  фотознімки приміщення, долучені відповідачем до матеріалів справи, не містять жодних відомостей, які б могли ідентифікувати це приміщення як приміщення кафе, в якому провадить господарську діяльність позивач.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки предметом позову в цій справі є  рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308,   315,   316,   321,   322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 р. в справі № 160/12221/20 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 р. в справі № 160/12221/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказу та рішення про застосування штрафних санкцій залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 19.04.2021 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.
          Повне судове рішення складено 20.04.2021 р.
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко