УХВАЛА

09 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 520/6663/19
адміністративне провадження № К/9901/11531/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Усенко Є.А., розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Харківській області (далі - ГУ ДПС) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020, додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2021 у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги про сплату боргу
У С Т А Н О В И В:
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2019, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020, позов задоволено. Додатковою постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2021 стягнуто на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25  030 грн.
30.03.2021 ГУ ДПС подало касаційну скаргу на вище зазначені судові рішення, в якій підставою касаційного оскарження зазначило пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Під час перевірки касаційної скарги встановлено, що вона не відповідає нормі пункту 4 частини другої статті 330 КАС, якою встановлено, що у касаційні скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
ГУ ДПС у касаційній скарзі посилається на те, що наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норм пункту 44.1 статті 44, пункту 164.1 статті 164, пункту 177.2, підпунктів 177.4.1, 177.4.5 пункту 177.4 статті 177, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, абзацу першого пункту 2 частини першої статті 7, частини другої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у випадку отримання контролюючим органом податкової інформації, яка свідчить про порушення платником податку вимог податкового законодавства під час взаємовідносин з його контрагентами.
На обґрунтування доводу про наявність вказаної підстави касаційного оскарження ГУ ДПС також зазначає, що висновки судів попередніх інстанцій є помилковими, оскільки відсутнє фактичне придбання позивачем товару у контрагентів. Також  посилається на не врахування судами попередніх інстанцій доводі ГУ ДПС про те, що наявність окремих первинних документів не є вичерпною підставою для визначення правильності формування податкового кредиту та витрат; та як наслідок не встановлення усіх фактичних обставин у справі.
Ці доводи стосуються встановлених обставин у справі та оцінки доказів судом, тоді як підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС, презюмує, що у касаційній скарзі не оспорюється правильність встановлених судом обставин у справі, а касаційна скарга стосується тільки висновку суду щодо юридичної оцінки обставин у справі.
Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального (та/чи процесуального) права, яку неправильно застосовано (порушено) судом апеляційної інстанції, висновок щодо застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; як на думку скаржника така норма повинна застосовуватися.
Відтак, довід ГУ ДПС про наявність підстави касаційного оскарження, яка встановлена пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС, для відкриття касаційного провадження у цій справі, не знайшов підтвердження.
З урахуванням змін до  глави 2 розділу ІІІ КАС, які набрали чинності з 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої  статті 332 КАС   касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Враховуючи викладене, касаційна скарга ГУ ДПС підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження судових рішень  у цій справі..
Керуючись пунктом 4 частини другої статті 330, пунктом 4 частини п`ять статті 332, статтею 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд  
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020, додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2021 повернути.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя	Є.А. Усенко